Справа № 161/9409/22
Провадження № 2/161/3390/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Чигринюк В.С.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування Луцької міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

19.07.2022 року Орган опіки та піклування Луцької міської ради звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яка подана в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обгрунтування вимог позову зазначено, що 30.08.2011 року ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_6 , зареєстрували шлюб за час якого у них народилося двоє дітей - доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . 03.12.2013 року у службу у справах дітей Дзержинської міської ради надійшло повідомлення, де вказано, що ОСОБА_9 веде аморальний спосіб життя, систематично вживає алкогольні напої, не займається утриманням та вихованням доньок, залишає дітей на тривалий термін без догляду дорослих. З даного приводу з відповідачкою проведена профілактична бесіда щодо покращення санітарного стану житла, належного догляду за дітьми та рекомендовано пройти курс лікування від алкогольної залежності. Сім`я перебувала на контролі в службі у справах дітей Дзержинської міської ради Донецької області. У травні 2018 року у службу у справах дітей Торецької міської ради звернулися сусіди сім' ї ОСОБА_10 з проханням провести профілактичну роботу з ОСОБА_2 , оскільки вона систематично зловживає спиртними напоями, часто не ночує вдома, як наслідок - неналежно виконує батьківські обов`язки відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Працівниками служби було проведено профілактичну бесіду із батьками щодо належного виконання батьківських обов`язків та попереджено про адміністративну відповідальність за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей. 28.10.2021 року в службу у справах дітей м. Торецьк зателефонувала громадянка ОСОБА_11 та повідомила, що малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалий час знаходяться вдома самі, без нагляду батьків. В ході виходу працівників служби було встановлено, що умови проживання дітей задовільні, санітарний стан житла потребує покращення, в квартирі відсутнє водопостачання та електропостачання, на момент обстеження діти знаходилися в занедбаному стані. В ході спілкування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили, що чотири дні перебувають вдома самі, без продуктів харчування, а також проінформували, що матір, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснила щодо них фізичне та психологічне насильство. Місце перебування матері їм невідоме, а батько проходить військову службу в Збройних Силах України. Того ж дня, службою у справах дітей Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області було направлено доньок відповідачки до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Торецька. 01.11.2021 року ОСОБА_2 надала нотаріально посвідчену заяву про згоду на перебування її малолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , на час її відсутності в період з 01.11.2021 року по 01.11.2022 року під наглядом ОСОБА_11 . Також цією заявою дала згоду на супроводжування ОСОБА_12 дітей під час поїздок по території України, яка зобов`язується прийняти на себе відповідальність за життя та здоров`я її дітей та вжиття заходів по захисту прав та законних інтересів дітей, а також отримувати будь-які грошові перекази та види соціальної допомоги належні дітям. 02.11.2021 року батько дітей - ОСОБА_5 склав аналогічну нотаріально посвідчену заяву, оскільки на час його відсутності складається загрозлива ситуація для життя та здоров`я його малолітніх дітей. 09.11.2021 року ОСОБА_9 звернулася до Служби з метою повернення до сім`ї ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , оскільки нею було створено належні умови для проживання та виховання дочок, змінила спосіб життя. У відповідь на зазначене, дітей повернули матері. Разом з тим, відповідно до наказів Служби у справах дітей Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області від 17.11.2021 року № 177 та № 178, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були взяті на облік як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, як діти, які постраждали від економічного насильства. Після повернення доньок відповідачки із Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проживали у ОСОБА_14 , яка займалася вихованням та утриманням дівчат. 21.06.2022 року з метою контролю виконання батьками батьківських обов`язків, працівниками служби у справах дітей Луцької міської ради було здійснено рейд, під час якого виявлено сім`ю ОСОБА_15 та встановлено, що остання ухиляється від виконання батьківських обов`язків. В ході розмови з відповідачкою було встановлено, що сім`я 06.06.2022 року переїхала до м. Луцька на тимчасове проживання з м. Торецьк Донецької області. З моменту приїзду, родина перебувала у Центрі допомоги біженцям в культурно-розважальному центрі «Adrenalin City», проте на даний час ОСОБА_9 винаймає житло за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки через систематичне порушення внутрішніх правил перебування її було виселено із Центру допомоги біженцям. Згідно акту обстеження від 21.06.2022 року умови проживання сім`ї задовільні, санітарний стан житла потребує покращення, продукти харчування відсутні. Дівчатам виділено окрему кімнату, де є два ліжка та письмовий стіл, постільна білизна і засоби особистої гігієни у дітей відсутні, одяг зберігається на підлозі. Під час проведення рейду ОСОБА_2 та її співмешканець перебували в стані алкогольного сп`яніння. Працівникам служби у справах дітей Луцької міської ради Дар`я та ОСОБА_8 повідомили, що не хочуть проживати разом із матір`ю, оскільки вона зловживає алкогольними напоями та здійснює щодо них фізичне та психологічне насильство. 21.06.2022 року ОСОБА_16 та ОСОБА_8 доставлено до притулку для дітей служби у справах дітей Волинської обласної державної адміністрації у зв`язку з тим, що матір дітей неналежним чином виконує батьківські обов`язки. За час перебування дівчат у притулку для дітей служби у справах дітей Волинської обласної державної адміністрації, матір відвідувала дочок, однак зі слів працівників закладу під час зустрічей з дітьми, поведінка відповідачка була не зовсім адекватною, вона проявляла увагу не до власних дітей, а до персоналу притулку чоловічої статі. Крім того, ОСОБА_9 ухиляється від спілкування з працівниками служби у справах дітей Луцької міської ради: не відповідає на телефонні дзвінки та ігнорує запрошення у службу. Батько, ОСОБА_5 , на даний час перебуває в полоні, а відповідачка отримує його заробітну плату та належні йому виплати, проте кошти витрачає для задоволення власних потреб. Враховуючи наведене, просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передати дітей Органу опіки та піклування Луцької міської ради для подальшого їх влаштування до сімейних форм виховання, а також стягувати з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/4 частині з усіх видів її заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь кожної доньки щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття на користь законного представника дитини.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що по приїзду до м. Луцька вона з дітьми певний час проживала на орендованій квартирі разом зі своїм співмешканцем, з яким вони познайомилися у м. Луцьку. Причиною відібрання у неї дітей став дзвінок її старшої доньки ОСОБА_13 до ОСОБА_14 з приводу небажання спільного проживання з матір`ю. На момент прибуття працівників Органу опіки та піклування Луцької міської ради вона не перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Зазначила, що вона дійсно в незначній мірі застосовує фізичну силу щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте виключно у виховних цілях, оскільки вважає, має на це право як матір дитини. У свою чергу, молодшу доньку вона не б`є, оскільки остання більш слухняна. Разом з тим, на даний час вона проживає на новій орендованій нею квартирі одноосібно за рахунок коштів, які вона отримує замість свого чоловіка. При цьому, вона також мала намір працевлаштуватися, проте травмувала ногу. Також ствердила, що на даний час вона взагалі не вживає алкогольні напої. У задоволені позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши в ході розгляду справа неповнолітню та малолітню доньку відповідачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю двох дітей - доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьком вказаних дітей є ОСОБА_5 . Зазначені обставини підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 8-9).

Як вбачається із направлень Служби у справах дітей Луцької міської ради № 31-49/659/2022 та № 31-49/660/2022 від 21.06.2022 року, неповнолітню ОСОБА_17 та малолітню ОСОБА_18 було направлено службою до обласного притулку для дітей, як тимчасово переміщених осіб, оскільки вони є членами сім`ї, яка тимчасово переміщена з Донецької області, а їх батько перебуває у полоні (а.с. 14-15).

Підставою для цього став акт обстеження умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з якого слідує, що їх житло, яке орендує їх сім`я та у якому вони проживають разом зі своєю матір`ю з 17.06.2022 року, складається з трьох кімнат, коридору, санвузла та кухні з усіма комунальними зручностями. Умови проживання задовільні, проте санітарний стан житла потребує поліпшення. Одну з кімнат займають доньки відповідачки, де є два ліжка та стіл. Постільна білизна у дітей відсутня, а їх одяг розкиданий по підлозі На момент обстеження ОСОБА_2 разом зі своїм співмешканцем перебували в стані алкогольного сп`яніння. Продуктів харчування не було та як повідомили діти, вони цілий день нічого не їли. Засоби гігієни відсутні (а.с. 13).

За наслідками вищевказаних подій щодо ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП (а.с. 11).

Разом з тим, 12.07.2022 року Службою у справах дітей Луцької міської ради було складено висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » № 110, в основу якого покладено ту обставину, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітньої ОСОБА_4 , які є її дітьми.

Із вищевказаного висновку слідує наступне:

«30.08.2011 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб. Подружжя виховує двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.12.2013 року у службу у справах дітей Дзержинської міської ради надійшло повідомлення, де вказано, що ОСОБА_9 веде аморальний спосіб життя, систематично вживає алкогольні напої, не займається утриманням та вихованням ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , залишає дітей на тривалий термін без догляду дорослих.

08.12.2013 року працівники Кіровської селищної ради м. Дзержинська відвідали сім`ю ОСОБА_10 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Житло сім`ї складається з трьох кімнат, умови проживання задовільні, санітарний стан житла потребує покращення. З матір`ю дітей проведена профілактична бесіда щодо покращення санітарного стану житла, належного догляду за дітьми та рекомендовано пройти курс лікування від алкогольної залежності.

Сім`я перебувала на контролі в службі у справах дітей Дзержинської міської ради Донецької області.

У травні 2018 року у службу у справах дітей Торецької міської ради Донецької області звернулися сусіди сім`ї ОСОБА_10 з проханням провести профілактичну роботу з ОСОБА_2 , оскільки вона систематично зловживає спиртними напоями, часто не ночує вдома, як наслідок - неналежно виконує батьківські обов`язки відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

23.05.2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 прибули до служби у справах дітей м. Торецьк, з метою з`ясування обставин справи щодо виконання ними батьківських обов`язків відносно дітей.

ОСОБА_5 повідомив, що працює на вугільній шахті вахтовим методом, через що не має змоги постійно знаходитись із сім`єю та контролювати поведінку дружини. ОСОБА_9 не заперечувала факти, викладені її сусідами у зверненні, зобов`язувалась виправитись та належно доглядати за дітьми.

Працівниками служби було проведено профілактичну бесіду із батьками щодо належного виконання батьківських обов`язків та попереджено про адміністративну відповідальність за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

28.10.2021 року у службу у справах дітей м. Торецьк зателефонувала громадянка ОСОБА_11 та повідомила, що малолітні ОСОБА_19 та ОСОБА_20 тривалий час знаходяться вдома самі, без нагляду батьків. Після чого, працівники служби виїхали за місцем проживання дітей за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання задовільні, санітарний стан житла потребує покращення, в квартирі відсутнє водопостачання та електропостачання, на момент обстеження діти знаходилися в занедбаному стані. Під час спілкування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили, що чотири дні перебувають вдома самі, без продуктів харчування, а також проінформували, що матір, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснила щодо них фізичне та психологічне насильство. Місце перебування матері їм невідоме, а батько проходить військову службу в Збройних Силах України.

28.10.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , службою у справах дітей Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області було направлено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Торецька.

29.10.2021 року працівниками ВП Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області відносно ОСОБА_2 були складені протоколи за адміністративні правопорушення передбачені ст. ст. 173, 184 КупАП.

01.11.2021 року ОСОБА_2 надала нотаріально посвідчену заяву (зареєстровану, приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області, в реєстрі за № 3693) про згоду на перебування її малолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , на час її відсутності в період з 01.11.2021 року по 01.11.2022 року під наглядом громадянки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також цією заявою дала згоду на супроводжування ОСОБА_12 дітей під час поїздок по території України, яка зобов`язується прийняти на себе відповідальність за життя та здоров`я її дітей та вжиття заходів по захисту прав та законних інтересів дітей, а також отримувати будь-які грошові перекази та види соціальної допомоги належні дітям.

02.11.2021 року батько ОСОБА_5 склав аналогічну нотаріально посвідчену заяву (зареєстровану, державним нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори, в реєстрі за № 878), оскільки на час його відсутності складається загрозлива ситуація для життя та здоров`я його малолітніх дітей.

09.11.2021 року до служби у справах дітей Торецької міської військово-цивільної адміністрації звернулася ОСОБА_9 з метою повернення до сім`ї ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , оскільки матір створила належні умови для проживання та виховання дочок, змінила спосіб життя. На підставі вищевикладеного служба у справах дітей м. Торецьк відрахували з числа вихованців Центру соціально-психологічної реабілітації дітей м. Торецька, малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і передали їх матері на виховання.

Відповідно до наказів служби у справах дітей Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області № 177, № 178 від 17.11.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були взяті на облік у службі у справах дітей як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, як діти, які постраждали від економічного насильства.

Після повернення дівчат із Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проживали у ОСОБА_14 , яка займалася вихованням та утриманням дівчат.

21.06.2022 року з метою контролю виконання батьками батьківських обов`язків, працівниками служби у справах дітей Луцької міської ради було здійснено рейд, під час якого виявлено сім`ю ОСОБА_15 та встановлено, що вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків.».

На підставі усіх вищенаведених обставин, Служба у справах дітей Луцької міської ради вважає за доцільне просити суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її доньок - неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-6).

Зазначений вище висновок Служба у справах дітей Луцької міської ради № 110 від 12.07.2022 року було затверджено відповідним рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради «Про затвердження висновку служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » № 375-3 від 13.07.2022 року (а.с. 4).

Крім того, рішенням Виконавчого комітету Луцькоїх міської ради № 385-1 від 13.07.2022 року було вирішено відібрати неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_2 (а.с. 7).

У своєму позові Орган опіки та піклування Луцької міської ради ставить питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо її дітей - доньок ОСОБА_21 та ОСОБА_8 , у зв`язку із систематичним невиконанням нею свої обов`язків, визначених ст. 150 СК України, а також просить стягувати з неї аліменти.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Сімейним кодексом України (далі - СК України) у ст. 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пунктами 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та допускається лише у виняткових випадках і тоді, коли змінити безвідповідальне ставлення батьків щодо виховання дітей, спілкування з ними неможливо, і лише за наявності винної поведінки таких батьків.

Так, в ході розгляду справи судом було допитано неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пояснила, що між нею та її матір`ю періодично виникали конфлікти, оскільки остання, в тому числі, вживала алкоголь, а тому їх із сестрою відібрали до притулку. Однак, вона і її сестра ОСОБА_8 дуже хочуть повернутися до ОСОБА_2 . Вказала, що суть конфліктів з матір`ю полягала у тому, що остання заставляла її робити домашнє завдання зі школи та помагати їй по господарству, проте вона ігнорувала такі вимоги та продовжувала проводити час у своєму мобільному телефоні. Разом з тим, її успішність у школі є задовільною. На її переконання ОСОБА_2 здатна виправити свою поведінку по відношенню до виконання батьківських обов`язків.

Також, в ході розгляду справи судом було допитано неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила, що між її мамою та сестрою часто виникають конфліктні ситуації, оскільки ОСОБА_7 дуже багато часу проводить у своєму мобільному телефоні та нехтує виконанням домашніх завдань зі школи. Натомість, особисто її ОСОБА_2 ніколи не сварить та не ображає. До моменту відібрання їх від матері, її сестра подзвонила опікуну ОСОБА_14 та розповіла про конфлікти з відповідачкою. Як наслідок її та ОСОБА_17 було відібрано до притулку. Разом з тим, вона дуже сумує за своєю мамою та хоче повернутися додому.

З огляду на зазначене, суд зазначає таке.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція прав людини) (п. 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі - Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», п. 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється ст. 8 Конвенції прав людини і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідачки на повагу до сімейного життя, що гарантовано ст. 8 Конвенції прав людини.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої та малолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (ст. ст. 1, 9 Конвенції про права дитини).

Статтею 8 Конвенції прав людини гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення ст. 8 Конвенції прав людини, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (п. 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. При цьому в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року в справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах: від 02.11.2020 року у справі № 552/2947/19 (провадження № 61-12144св20); від 02.12.2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20) та інші.

Як було з`ясовано судом із пояснень неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітьої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які були допитані в судовому засіданні у присутності педагога та за відсутності в залі суду ОСОБА_2 , тобто за відсутності стороннього морально-психологічного впливу, діти відповідачки мають нерозривний психоемоційний та морально-духовний зв`язок зі своєю матір`ю, останні прагнуть проживати разом з нею, а також вважають її такою, яка здатна змінити свою поведінку. Діти ОСОБА_2 виявляють прихильність до своєї матері, що зі сторони останньої є взаємним.

Крім того, також суд враховує, що ОСОБА_2 та її доньки є внутрішньо переміщеними особами, які були змушені залишити свою домівку та звичне середовище через збройну агресію рф, що суттєво відображається на їхньому психоемоційному та морально-духовному стані.

Також, суд приймає до уваги ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 в ході здійснення даного провадження прибувала у кожне судове засідання, а також заперечувала щодо задоволення позову, що свідчить про її інтерес до дітей та не бажання розривати з ними зв`язок.

Враховуючи бажання відповідача відновити сімейне проживання з доньками, розуміння своєї вини в усуненні в певний проміжок часу у вихованні та розвитку дітей, бажання та намагання змінити свою поведінку та необхідність, виключно в інтересах дітей, надати можливість налагодити їх родинні стосунки, а також, виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав з огляду на недоведеність Органом опіки та піклування Луцької міської ради виключних підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення батьківських прав.

З наведених підстав та з урахуванням приписів ч. 6 ст. 19 СК України, суд не бере до уваги висновок Служба у справах дітей Луцької міської ради № 110 від 12.07.2022 року, затверджений відповідним рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради «Про затвердження висновку служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » № 375-3 від 13.07.2022 року, оскільки такий суперечить інтересам неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітьої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання дочки.

У разі небажання відповідача змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, Орган опіки та піклування Луцької міської ради не позбавлений права повторно звернутися до суду із аналогічним позовом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування Луцької міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Крім того, оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів є похідними від вимоги про позбавлення батьківських прав, суд не вбачає підстав для їх задоволення.

На підставі ст.ст. 164, 166 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Органу опіки та піклування Луцької міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Орган опіки та піклування Луцької міської ради, адреса місцезнаходження: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складений 17 листопада 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Рудська С.М.