Справа №402/574/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2022 р. Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді: Терновенко А.В.

при секретарі: Льошенку О.М.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Благовіщенське Кіровоградської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Благовіщенський ВДВС у Голованівському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про визнання права власності в спільній сумісній власності подружжя на 1/2 частину житлового будинку та зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

06.10.2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Благовіщенський ВДВС у Голованівському районі Кіровоградської області, в якому просить визнати за нею право в спільній сумісній власності подружжя на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також зняти арешт із зазначеного будинку, належного на праві власності ОСОБА_2 , який накладений згідно виконавчого провадження 54459136.

В обгрунтування позову зазначила, що з 2006 р. по 2015 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем, від якого мають доньок ОСОБА_3 , 2006 року народження, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти придбали житловий будинок по АДРЕСА_1 , право власності на який 01.06.2013 року було зареєстровано на ОСОБА_2 .

Рішенням Ульяновського районного суду від 03 червня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний, Позивачка та її доньки залишились проживати у вищевказаному будинку.

Рішенням Ульяновського районного суду від 17 липня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньок до досягнення повноліття.

У з`язку з несплатою аліментів, ОСОБА_1 звернулась до Благовіщенського ВДВС, де дізналась, що на зазначений будинок накладено арешт згідно виконавчого провадження №54459136, боржником по якому є ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, з метою захисту свого права, Позивачка вимушена звернутись до суду.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в частині визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, а в частині вимоги щодо зняття арешту з будинку - відмовилась.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, заяв, клопотань, заперечень проти позову не подавав.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд доходить наступного висновку.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що з 2006 р. по 2015 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньок ОСОБА_3 , 2006 року народження, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується матеріалами справи (а.с.8-10).

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 01 червня 2013 року (а.с.11-13) відповідач ОСОБА_2 за згодою своєї дружини ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_5 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14), право власності на зазначений будинок зареєстровано за ОСОБА_2 .

Рішенням Ульяновського районного суду від 03 червня 2015 року (а.с.15) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний, Позивачка та її доньки залишились проживати у вищевказаному будинку, відповідач проживає окремо.

Приймаючи рішення, суд керується наступним.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.372 ІІК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст.163 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина 3 статті 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. При цьому, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина 4 статті 65 СК України).

При визначенні частки ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності суд зважає на положення статті 70 СК України, згідно з якими частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи відсутність шлюбного договору та будь-якої іншої домовленості між сторонами, суд вважає, що частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на спірний будинок становить 1/2.

Перевіривши факти і обставини, якими сторона позивача обґрунтовувала свої вимоги, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановивши характер правовідносин, що виникли між сторонами, і надавши їм належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог про визнання за Позивачкою права в спільній сумісній власності подружжя на 1/2 частину житлового будинку.

Керуючись ст.ст. 141, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право у порядку поділу спільного майна подружжя на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право у порядку поділу спільного майна подружжя на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати по сплаті судового збору залишити по фактично понесеним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 23.03.2007 року Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській області, проживає по АДРЕСА_1 , НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 20.05.2002 року Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській області, проживає по АДРЕСА_2 ;

третя особа - Благовіщенський ВДВС У Голованівському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), адреса: вул.Героїв України,57, м.Благовіщенське Голованівського району Кіровоградської області.

Суддя: А. В. Терновенко