Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/252/22
Номер проведження 2/508/146/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2022 року Миколаївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Корсаненкової О.О.
за участю секретаря Сівачової І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у смт.Миколаївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 508/252/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд
У липні 2022 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 17.05.2021 року, вона є власницею будинку АДРЕСА_1 , що додатково підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №264612914 від 06.07.2021 року. У даному будинку, крім ОСОБА_1 , зареєстрований її колишній співмешканець ОСОБА_2 , який фактично не проживає за вказаною адресою з 2018 року. З того часу, як відповідач виїхав з даного будинку, вони не спілкуються та його теперішнє місце перебування їй невідомо. Факт непроживання ОСОБА_2 підтверджується довідкою Стрюківської сільської ради №223 від 10.02.2022 року та свідченнями жителів села Стрюкове. Крім того, реєстрація місця проживання відповідача у зазначеному домоволодінні створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном, отриманні житлових соціальних пільг, оплати комунальних послуг, оскільки в їх розрахунку визначається сукупний дохід та кількість усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою. У зв`язку з чим, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 18.05.2022 року позовну заяву було залишено без руху із наданням позивачу строку виправити її недоліки.
18.07.2022 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 26.07.2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Судові засідання від 07.09.2022 року, 27.09.2022 року та 19.10.2022 року були відкладені через неявку відповідача.
В судове засідання позивач не з`явилася, заявою від 26.08.2022 року просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать поштовий конверт, що повернувся на адресу суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою» та трекінг поштового відправлення. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 17.05.2022 року, є власницею будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 264612914 від 06.07.2021 року (а. с. 5, 20).
Згідно із довідками Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області № 223, 224 від 10.02.2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але не проживає за вказаною адресою з 2018 року, що також підтверджується копією облікової книги сільської ради (а. с. 6, 7, 9, 10).
Із заяви ОСОБА_3 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , засвідченої секретарем Стрюківської сільської ради, вбачається, що вона є сусідкою ОСОБА_1 . ОСОБА_2 дійсно не проживає з 2018 року за адресою АДРЕСА_1 , (а.с. 11).
Із заяви ОСОБА_4 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , засвідченої секретарем Стрюківської сільської ради, вбачається, що вона є сусідкою ОСОБА_1 . ОСОБА_2 дійсно не проживає з 2018 року за адресою АДРЕСА_1 , (а. с. 12).
За положеннями ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно із положеннями норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.
Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення.
Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.
У даній справі судом встановлено, що ОСОБА_2 набув охоронюване законом право на користування житловим приміщенням у законний спосіб, як співмешканець власниці будинку.
При цьому, судом встановлено, що з 2018 року (тобто більше трьох років) відповідач не користується будинком АДРЕСА_1 та не проживає в даному будинку.
Ніяких пояснень або заперечень з цього приводу від відповідача до суду не надійшло.
При цьому, суд враховує, що позивач змушена нести додаткові витрати на утримання будинку та не має змоги оформити соціальні пільги, що становить для неї надмірний тягар при визначенні пропорційності втручання у права відповідача на житло із правом ОСОБА_1 вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном.
Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами, та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житла підлягають захисту у обраний нею спосіб.
У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 без поважних причин більше року не проживає за адресою АДРЕСА_1 , ніяких перешкод у користуванні житловою площею йому не чинилось, суд вважає можливим визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Суддя Олена КОРСАНЕНКОВА