Справа № 452/2296/22
Провадження №2/452/851/2022
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

19 серпня 2022 року м. Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до Самбірської міської ради Львівської області (далі Самбірська міськрада), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

15 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Самбірської міськради з вимогою про визнання за нею права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 93 кв.м. з господарськими спорудами, а саме, сарай, стодола, літня кухня, вбиральня, колодязь, замощення, огорожа, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач, вважаючи себе єдиним спадкоємцем за законом, 28 липня 2022 року звернулася звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка, проте нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на те, що спадкове майно належало до колишнього колгоспного двору, проте частки членів двору не визначені. За таких обставин позивач прохає суд визнати за нею право власності на спірний житловий будинок із господарськими спорудами в повному обсязі в порядку спадкування за законом.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у стст.175-177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пп.3,5 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Відповідно до пп.2,9 ч.1 ст.176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, відповідно.

Крім того, згідно ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Позивачем ОСОБА_1 зазначена ціна позову в розмірі 9354 грн. 00 коп., яка вочевидь не відповідає реальній вартості спірного майна на час звернення з відповідним позовом до суду. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження дійсної вартості спірного будинку на час звернення із позовом до суду позивачем взагалі не надано та судовий збір у визначеному Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI (із змінами та доповненнями) (далі Закон) розмірі, виходячи із дійсної вартості спірного майна, взагалі не сплачено.

Також, позивач в заяві зазначила, що державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 з посиланням на те, що спадкове майно належало до колишнього колгоспного двору, проте частки членів колгоспного двору не визначені.

Разом з тим, позовна заява та додані до неї документи не містять доказів неможливості реалізації позивачем своїх спадкових прав на майно в позасудовому порядку безпосередньо через органи нотаріату.

Так, главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачені обставини, при наявності яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року (далі Постанова), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п.24 Постанови повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову, що також узгоджується з положенням п.24 Постанови.

Позивач, ставлячи питання про визнання за нею у судовому порядку права на майно у порядку спадкування, має вказати на правові підстави такого звернення саме до суду з подібною вимогою, - має надати до суду відомості про об`єктивну неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане майно та надати письмову відмову (постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії) нотаріуса у видачі такого свідоцтва із вказівкою на підстави такої відмови.

Тобто, передумовою звернення в суд із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є наявність відмови нотаріуса в оформленні спадщини.

Про це неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 2-390/2006.

У постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 702/61/20 (провадження № 61-16777св20) зазначено, що зверненню до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування має передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Також, як вбачається із п.9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» отримання постанови про відмову вчиненні нотаріальної дії має важливе значення, оскільки з часу відмови обчислюється строк для звернення до суду, і надання належної оцінки обґрунтованості вимог позивача неможливо без з`ясування причин та мотивів відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Разом з тим, такої передбаченої законом відмови у вчиненні нотаріальної дії матеріали позовної заяви не містять.

Також, як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач просить суд визнати право власності в цілому на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 93 кв.м. з господарськими спорудами, а саме, сарай, стодола, літня кухня, вбиральня, колодязь, замощення, огорожа в порядку спадкування після смерті свого чоловіка. Між тим, в матеріалах справи міститься свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 26 липня 1988 року, згідно якого вбачається, що вказаний житловий будинок відносився до колгоспного двору та належав голові колгоспного двору ОСОБА_1 , яка є позивачем по справі, на праві приватної власності.

Крім того, згідно технічного паспорта, складеного 06 серпня 1987 року, даний житловий будинок належав одноособово ОСОБА_1 в ідеальній долі.

Відтак, позивачем не подано до суду жодних доказів, у тому числі виписки з погосподарської книги щодо реєстрації та проживання в даному житловому будинку інших членів колгоспного двору, що позбавляє суд можливості визначити реальних співвласників спірного майна.

До того ж, позивачем у заяві взагалі не визначено площу господарських споруд - сараю, стодоли, літньої кухні, вбиральні, колодязя, замощення, огорожі.

Також суд звертає увагу позивача на те, що у разі підтвердження належності спірного майна (житлового будинку) певним членам колгоспного двору, зокрема ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , під час розгляду справи в суді може виникнути питання щодо можливості визнання права власності за позивачем на такий будинок в цілому, враховуючи те, що, вірогідно, спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 могли бути як позивач, так і його син ОСОБА_4 , який помер аж у 2021 році. Доказів неприйняття сином померлого спадщини позивачем не надано. При цьому, слід звернути увагу на те, що сама позивач як член (голова) колгоспного двору у власності ймовірно фактично вже має право власності на певну частку спірного нерухомого майна (в залежності від кількості членів колгоспного двору).

Відтак, позивачем ОСОБА_1 в порушення вищевказаних норм закону не викладено обставини, якими вона обґрунтовує свою вимогу про визнання права власності на цілий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також слід звернути увагу позивача на те, що відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 не підтвердила належними доказами ту обставину, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка.

Також позивачем серед складу учасників справи зазначено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, а саме, ОСОБА_2 , проте за змістом позову не зазначено яким чином рішення у справі може вплинути на його права або обов`язки щодо однієї зі сторін.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, уточнити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують їх, або вказати підтверджені належними доказами причини неможливості надати такі документи, обґрунтовано визначитись із позовними вимогами та визначитися зі складом учасників справи, уточнити та обґрунтувати зміст позовних вимог, а також надати докази дійсної вартості спірного майна на час звернення з позовом до суду та документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому Законом розмірі..

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Самбірської міської ради Львівської області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків в межах 7 (семи) днів з дня вручення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М. Кущ