Номер провадження: 22-ц/813/8055/22
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Чорна Т. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Чорна Т.Г.

суддів: Орловської Н.В.

Пузанової Л.В.,

секретар Зєйналова А.Ф.к

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Острицький Андрій Олегович на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 16 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про виплату недоплаченої частини разової грошової допомоги,

встановив:

В серпні 2022р. ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Острицький Андрій Олегович, звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про виплату недоплаченої частини разової грошової допомоги та відшкодування моральної шкоди.

Вимоги обґрунтовані тим, що в 2020 році ОСОБА_1 отримав разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі меншому ніж це передбачено ч.5 ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Позивач просив відновити порушене право шляхом стягнення з відповідача недоплачену частину разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року з урахуванням раніше виплачених сум за 2020 рік в розмірі 9 464 грн. у та відшкодувати моральну шкоду відповідно до вимог ст.1166,1167 ЦК України.

Крім того позивач в позовній заяві звертає увагу суду на те, що ним вимоги щодо визнання протиправними дій/бездіяльності чи рішення обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не заявляється, а тому справа підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства місцевим судом.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 16 серпня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Суд прийшов до висновку, що спірні правовідносини виникли у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради публічно-владних управлінських функцій, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій, а саме: в частині здійснення виплат грошової допомоги окремим категоріям громадян.

Тому,спірні правовідносини містять ознаки публічно-правового спору, встановлені п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Вимога позивача про стягнення моральної шкоди не змінює публічно-правової природи спору, оскільки вказана вимога є похідною та випливає з вимоги щодо стягнення недоплаченої частини разової грошової допомоги.

Тому подана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися адміністративним судом, що відповідно до пункту 1 частини першої ст. 186 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Острицький Андрій Олегович, посилаючись на неповне зясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та порушення судом прав позивача на ефективний засіб юридичного захисту в контексті частини 1 статтей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 16 серпня 2022 року та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що вимог щодо вирішення публічно-правового спору позивачем не заявлено, тому справа вирішується в порядку цивільного судочинства, тому вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі та необхідність її розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, судом встановлено наступне.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункти 1 і 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у чинній редакції).

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно терміну «владні управлінські функції», то зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Тому помилковим є застосування приписів статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень. Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

За змістом частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, розглядає адміністративний суд, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір; інакше такі вимоги суди вирішують у порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, вимоги про відшкодування шкоди можна розглядати за правилами адміністративного судочинства тоді, коли ці вимоги стосуються шкоди, завданої, зокрема, протиправними діяннями суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір (наприклад, із вимогою визнати протиправним діяння цього суб`єкта та зобов`язати його вчинити певну дію).

Як вбачається зі змісту заявленого позову, позивач звернувся з позовом з вимогами: про стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі 9 464 грн. та відшкодування моральної шкоди.

При цьому, вимога щодо визнання протиправною бездіяльності Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради позивачем не заявлена ані в тексті позовної заяви, ані в прохальній її частині. Зокрема, відсутні відомості про те, у чому саме полягає бездіяльність відповідачів, яку позивач просить визнати протиправною, і чи є ця бездіяльність, в розумінні позивача, передумовою, що спричинила завдання йому шкоди, яку він просить відшкодувати.

На зазначені обставини позивач посилається в апеляційній скарзі і зазначає, що саме лише посилання у позовній заяві на бездіяльність суб`єкта владних повноважень без заявлення вимоги про визнання її протиправною не дає можливості віднести такий спір до публічно-правового та вирішувати його за правилами адміністративного судочинства.

Свою позицію узгоджує із правовими висновками викладеними Верховним Судом в постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 200/6104/21 у аналогічних правовідносинах та іншими висновками Верховного Суду, які не були враховані та не прийняті до уваги судом.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції викладеного не врахував, не з`ясував обставин, які мають значення для правильного визначення юрисдикції даного спору, не встановив характеру спірних правовідносин та не перевірив фактичні і правові підстави позову, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про недопустимість розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства.

Крім того, наведені обставини виключають можливість вирішити питання про те, чи стосуються вимоги позивача про відшкодування шкоди саме тієї шкода, яка завдана, зокрема, протиправними діяннями суб`єкта владних повноважень, і мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства як такі, що заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, або вказані вимоги є самостійними та такими, що не залежать від вирішення інших вимог, заявлених у цьому позові.

За викладених обставин ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись статтями 367,374,379,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Острицький Андрій Олегович, задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 16 серпня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.Г. Чорна

Судді: Н.В. Орловська

Л.В. Пузанова

Повний текст постанови складено 22 листопада 2022 року.

Суддя Т.Г. Чорна