СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6205/22

пр. № 2/759/3453/22

14 листопада 2022 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Марченко В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року до Святошинського районного суду м. Києва звернувся представник позивача Поліщук В.В. в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Вимогами вказаного позову є стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошових коштів основної заборгованості у розмірі 7000,00 доларів США, 3% річних у розмірі 408,98 доларів США.

В обґрунтування позову зазначено про те, що 19.12.2018 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» було укладено договір №76243-А/3 купівлі-продажу деривативу. ОСОБА_3 було змінено прізвище на ОСОБА_3 у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27 серпня 2021 року серії НОМЕР_1 .

19.12.2018 р. на виконання Форвардного контракту №76243-а/3, придбаного покупцем за результатами відкритого аукціону, проведеною Товарною біржею «Перспектива Коммодіті», від 19.12.2018 р., було укладено договір №32/ВС1 купівлі-продажу майнових прав на квартиру між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЮКІВЩИНА» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

19.12.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір доручення, відповідно до якого повірений, діючи на підставі цього договору на безоплатній підставі зобов`язується від імені Довірителя вести на розрахунковий рахунок юридичних осіб ТОВ «Крюківщина» та ТОВ «Андере Ріхтінген» грошові кошти. Відповідно до доручення підписання повіреним даного договору свідчить про те, що грошові кошти, необхідні для виконання доручення, отримані в повному обсязі в сумі передбаченій договором.

Згідно додатковою умовою №1 до договору доручення від 19.12.2018 року укладеною 11 березня 2020 р., сторони домовилися розірвати вказаний договір доручення та про те, що сума грошових коштів отриманих Довірителем за умовами договору доручення буде повернута повіреному в термін 180 календарних днів з дня укладення цієї додаткової угоди. Строк у 180 календарних днів з моменту підписання 11 березня 2020 р. додаткової угоди №1 до договору доручення сплив 07 вересня 2020 року.

27.02.2021 року Позивач пред`явила Відповідачці претензію, якою вимагала повернути ОСОБА_3 грошові кошти, передані їй за договором доручення від 19.12.2018 року в сумі 1000,00 доларів США, що було еквівалентно 290000,00 грн.

02.03.2021 року Відповідачкою було повернуто грошову суму у розмірі 3000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 02.03.2021 року. Таким чином, шляхом сплати коштів на користь Позивачки Відповідачка визнала існування заборгованості, яка виникла на підставі Додаткової угоди від 11.03.2020 року до договору доручення, про що також було зазначено в розписці.

Разом з тим, станом на день подання цього позову ОСОБА_2 не було повернуто ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 7000,00 доларів США, чим порушено взяті на себе зобов`язання та завдано шкоди правам та інтересам позивача.

Ухвалою судді від 22.06.2022 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с.46).

Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с.47).

Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї (а.с.48).

Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно якого, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, 19.12.2018 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» було укладено договір №76243-А/3 купівлі-продажу деривативу. ОСОБА_3 було змінено прізвище на ОСОБА_3 у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27 серпня 2021 року серії НОМЕР_1 . (а.с.9)

19.12.2018 р. на виконання Форвардного контракту №76243-а/3, придбаного покупцем за результатами відкритого аукціону, проведеною Товарною біржею «Перспектива Коммодіті», від 19.12.2018 р., було укладено договір №32/ВС1 купівлі-продажу майнових прав на квартиру між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЮКІВЩИНА» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .( а.с.20-26)

19.12.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір доручення, відповідно до якого повірений, діючи на підставі цього договору на безоплатній підставі зобов`язується від імені Довірителя вести на розрахунковий рахунок юридичних осіб ТОВ «Крюківщина» та ТОВ «Андере Ріхтінген» грошові кошти. Відповідно до доручення підписання повіреним даного договору свідчить про те, що грошові кошти, необхідні для виконання доручення, отримані в повному обсязі в сумі передбаченій договором. (а.с.29)

Згідно додатковою умовою №1 до договору доручення від 19.12.2018 року укладеною 11 березня 2020 р., сторони домовилися розірвати вказаний договір доручення та про те, що сума грошових коштів отриманих Довірителем за умовами договору доручення буде повернута повіреному в термін 180 календарних днів з дня укладення цієї додаткової угоди. Строк у 180 календарних днів з моменту підписання 11 березня 2020 р. додаткової угоди №1 до договору доручення сплив 07 вересня 2020 року. ( а.с.31)

27.02.2021 року Позивач пред`явила Відповідачці претензію, якою вимагала повернути ОСОБА_3 грошові кошти, передані їй за договором доручення від 19.12.2018 року в сумі 1000,00 доларів США, що було еквівалентно 290000,00 грн. (а.с.32-34).

02.03.2021 року Відповідачкою було повернуто грошову суму у розмірі 3000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 02.03.2021 року. Таким чином, шляхом сплати коштів на користь Позивачки Відповідачка визнала існування заборгованості, яка виникла на підставі Додаткової угоди від 11.03.2020 року до договору доручення, про що також було зазначено в розписці (а.с.36).

Разом з тим, станом на день подання цього позову ОСОБА_2 не було повернуто ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 7000,00 доларів США, чим порушено взяті на себе зобов`язання та завдано шкоди правам та інтересам позивача.

Правові наслідки розірвання договору доручення були визначені сторонами у додатковій угоді №1 від 11.03.2020 року, а саме повернення відповідачкою всієї суми грошових коштів, які були передані їй позивачкою.

Отже, кошти, передані позивачкою відповідачу на виконання договору доручення у розмірі 10000, 00 доларів США, підлягають поверненню позивачці в повному обсязі. При цьому валютою зобов`язання за договором доручення та додатковою угодою є саме долари США, а не національна валюта України - гривня, саме 10000,00 доларів США передалися позивачкою відповідачу і мають бути нею повернуті, що також підтверджується частковою сплатою відповідачкою заборгованості іноземною валютою, а саме в розмірі 3000,00 доларів США.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч.1ст.526 та ч.1 ст.530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таким умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч.1 ст. 610 та ч.1 ст.612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також представником позивача заявлена вимога про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 408,98 доларів США.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Періодом прострочення відповідачем грошового зобов`язання з повернення грошових коштів у розмірі 7000,00 доларів США є період з 07.09.2020 р. по 03.06.2022 р., тобто до моменту пред`явлення позову. Отже, розмір 3% річних за період 3 07.09.2020 р. по 03.06.2022 р. складає 365,34 доларів США.

Строк прострочення грошових коштів у розмірі 10000,00 доларів США, встановлений сторонами додаткової угоди №1 до договору доручення від 11.03.2020 сплив, 07.09.2020 року.

Відповідач 02.03.2021 р. частково виконала зазначене грошове зобов`язання у розмірі 3000,00 доларів США, разом з тим, часткове виконання грошового зобов`язання було здійснене із простроченням платежу. Період прострочення : з 07.09.2020 р. по 02.03.2021 р.

Таким чином на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають стягнення з відповідачки 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 3000,00 доларів США за період 07.09.2020 р. по 02.03.2021 р. Отже, розмір 3% річних за період з 07.09.2020 р. по 02.03.2021 р. складає 43,64 доларів США.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц.

З урахуванням викладеного, правові підстави для задоволення вимог представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу відсутні за недоведеністю, оскільки суду не надано документів на підтвердження понесених витрат.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірені, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в заявлених межах, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Згідно ч. 1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача в розмірі 2167,49 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 19, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основну заборгованість у розмірі 7 000,00 доларів США, 3% річних у розмірі 408,98 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2167,49 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Ключник А.С.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2