У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 711/5095/22

Номер провадження №2/712/2715/22

10 листопада 2022 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Марцішевська О.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку в майні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.

В обґрунтування позову вказує, що 27.11.2003 р. між сторонами зареєстрований шлюб. За спільні кошти подружжя за договором купівлі-продажу від 20.06.2017р. відповідач придбав нежитлове приміщення торговий павільйон з металевого каркаса, загальною площею 102 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за відповідачем. Між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя. Просить суд визнати право власності за кожною із сторін по Ѕ частини торгового павільйону з металевого каркаса, загальною площею 102 кв.м за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2022 року матеріали справи передано до Соснівського районного суду м. Черкаси за підсудністю.

04 листопада 2022 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку майна, надійшла до Соснівського районного суду м.Черкаси.

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у цивільній справі встановлено, що позовна заява подана до суду без додержання вимог ст.cт. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно - вартістю майна.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п.3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінетів Міністрів України №1440 від 10.09.2003 року, ринкова вартість - це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Згідно ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-III від 12 липня 2001 року незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів визначений Постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року №358.

Відповідно до п.п. 1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року №358, оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про проведення оцінки майна для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358, оцінка об`єкта для цілей оподаткування здійснюється суб`єктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим Законом України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні хоча б за однією із спеціалізацій у межах напряму 1 Оцінка об`єктів у матеріальній формі і напряму 2 Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 358 від 21 серпня 2014 року, строк дії звіту про оцінку майна становить не більше шести місяців з дати оцінки.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Враховуючи викладене, позивачу в позовній заяві необхідно зазначити дійсну вартість нежитлового приміщення торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1 , на момент звернення до суду з вказаною позовною заявою та надати докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна (висновок (звіт) про оцінку майна).

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду.

В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначено, що пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону N 3674-VI. Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п`ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто, як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п`ятою статті 216 ЦК).

Крім того, позивачем не конкретно викладено обставини та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, зокрема не додано правовстановлюючий документ на спірне майно - договір купівлі-продажу від 20.06.2017р. та дозвільні документи компетентного органа на розміщення нежитлового приміщення торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, до позовної заяви додана квитанція про сплату судового збору, який був зарахований до бюджету у іншій справі № 711/1179/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку в майні, який ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 серпня 2022 року залишений без розгляду за заявою представника позивача адвоката Терещенко І.М.

В зв`язку з викладеним, відсутнє зарахування до державного бюджету оплати позивачем судового збору за даними автоматизованої системи діловодства суду по справі № 711/5095/22.

Відповідно до ч. 6 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір встановлюється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позовна заява містить дві позовних вимоги: 1) визнання майна спільною сумісною власністю подружжя немайнова вимога та 2) визнання права власності на частку в майні майнова вимога.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Отже, позивачу необхідно доплатити судовий збір за заявлену позовну вимогу про визнання права власності на частку в майні з врахуванням розміру дійсної вартості майна на момент звернення до суду з розрахунку 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та сплатити судовий збір за позовну вимогу про визнання об`єкта спільною сумісною власністю подружжя в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Крім того, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено, що до звернення до суду з даним позовом позивачка раніше зверталась до суду з аналогічною позовною заявою та вказаний позов був залишений без розгляду за ініціативи сторони позивача.

Враховуючи викладене, суддя, вивчивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Згідно із положеннями ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Суд вважає, що звернення позивачки у жовтні 2022 року з позовною заявою про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку в майні у справі № 711/5095/22 після попереднього звернення до суду з аналогічною позовною заявою до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав з подальшим залишенням без розгляду позовної заяви може мати ознаки зловживання процесуальними правами, оскільки у такий спосіб може здійснюватись маніпулювання автоматизованою системою суду шляхом подання позову до конкретного складу суду.

Разом з тим, позивачем у позовній заяві не наведено будь-яких обґрунтувань щодо того, чи не є тотожним позов у даній справі з позовом у справі № 711/1179/22.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 83, 89, 95, 175 - 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку в майні, - залишити без руху.

Надати позивачу 5 (п`ятиденний) строк для усунення недоліків, який відраховується з дня отримання позивачем чи його представником копії ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде вважатись не поданою і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя О.М. Марцішевська