Дата документу 06.10.2022Справа № 554/9413/20
Провадження № 2/554/1207/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2022 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - Тімошенко Н.В.,

секретаря судового засідання - Колесніченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП, -

встановив:

08.10.2020 позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до відповідача, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що внаслідок ДТП, яка мала місце 16.05.2020 о 19 год. 20 хв. по вул. Великотирнівській, 10/61 у м. Полтаві, водієм автомобіля марки «Chevrolet Aveo», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 їй завдана матеріальна та моральна шкода.

Оскільки відповідач шкоду в добровільному порядку не відшкодовує, позивач змушена звернутися до суду з указаним позовом.

Позивач просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 2052,96 грн. та моральну шкоду в сумі 15000,00 грн.

29.01.2021 року суддею Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В. задоволено вищевказаний позов та винесено заочне рішення по справі.

02.12.2021 року ухвалою судді Тімошенко Н.В. заочне рішення по справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП, скасовано та призначено справу до розгляду в спрощеному порядку.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.12.2022 року дану справу передано для розгляду судді Тімошенко Н.В.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову заперечує, просив відмовити.

На підставі ч.2 ст.247ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя прийшла до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Суддею встановлено, що згідно постанови Октябрського районного суду м. Полтаві № 554/4428/20 від 04.08.2020 16 травня 2020 року о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобилем марки «Chevrolet Aveo», д/н НОМЕР_1 , по вул. Великоритнівській, 10/61 м. Полтави у напрямку вулиці Київське Шосе, діючи з необережністю, порушивши п. 10.1; п. 10.3 Правил дорожнього руху України, при зміні напрямку руху ліворуч не впевнився в безпечності маневру та не надав дорогу транспортному засобу ЗАЗ TF 698 Р- ЗНГ,д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, під керуванням якого заходилась ОСОБА_3 , допустивши з ним зіткнення, внаслідок чого указані автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження. ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого, з 16 по 20 травня 2020 року позивач знаходилася на лікуванні в неврологічному відділенні 1-ї клінічної лікарні м. Полтави внаслідок дорожньо-транспортної пригоді, з діагнозом: ЗЧМТ-струс головного мозку, гіпертонічна хвороба, ангіопатія сітківки ока.

Згідно з лікарняними листами, копії яких надано суду, позивач заходилась на лікуванні з 16 травня по 29 травня 2020 року внаслідок закритої черепно-мозкової травми та викликаних внаслідок цього ускладнень.

На лікування позивач витратила 2 051 грн. 96 копійок на придбання ліків: 1) нейроксон 500 мг № 20-3 упаковки по ціні 398 грн.32 коп. на загальну суму 1 194 грн.96 коп.; 2) рамизес 10 мг-1 упаковка по ціні 191 грн. на загальну суму 573 грн.; 3) гліцисед 4 упаковки по ціні 71 грн. на загальну суму 284 грн.

Крім завданої матеріальної шкоди у зв`язку з тілесними ушкодженнями, позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болі, емоційних та душевних стражданнях, постійних хвилюваннях, а також у тому, що вона змушена була вживати заходів для відновлення свого здоров`я, яку вона оцінює в 15000,00 грн. Унаслідок отриманої при ДТП травми - струс головного мозку позивач постійно відчуває головний біль вона не може перебувати на сонці.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) установлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним.

Так, за загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст.1166ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Частиною першою статті 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті третьої ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV).

Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц.

У постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (справа №263/17067/17), від 09 липня 2021 року (справа №522/14085/19) у справах з подібними фактичними обставинами викладений правовий висновок, згідно якого відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно страхового поліса №АО/2201882, цивільна відповідальність осіб, які допущені до керування транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_3 у період у період з 17 грудня 2019 року по 16 грудня 2020 року була застрахована в АТ «СК «Українська пожежна - страхова компанія». За умовами договору страхування страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи, становить 130 000 грн.

Тобто, в даному випадку ОСОБА_1 повинна була пред`явити свої фінансові претензії (позовні вимоги) страховій компанії, а не відповідачу ОСОБА_2 .

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17.

Як вбачається з матеріалів справи, страховик винної особи (відповідача) сплатив йому страхове відшкодування у сумі 25 867 грн 74 коп., проте сума витрат на лікування ОСОБА_4 становить 2051,96 грн. грн, тобто не перевищує ліміт відповідальності страховика (130 00 грн).

Оскільки визначений позивачем розмір шкоди, заподіяної його здоров`ю в результаті страхового випадку, не перевищує ліміт відповідальності страховика, то відсутні правові підстави для покладення на страхувальника (винну особу, цивільна відповідальність якої застрахована) обов`язку сплачувати кошти у рахунок лікування позивача.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Позивач стверджує, що в наслідок отриманих при ДТП травм вона отримала струс головного мозку, страждає на головні болі та втратила душевний спокій.

Крім цього, у зв`язку із ушкодженням належного йому майна він протягом тривалого часу зазнає незручностей: порушені нормальні життєві зв`язки позивача; позивач тривалий час знаходиться в пригніченому стані.

Завдану їй моральну шкоду позивач оцінює в сумі 15000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.

Згідно положень ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що неправомірними діями відповідача, які виразились у порушенні правил дорожнього руху, в результаті чого 16.05.2022 відбулась ДТП, позивачу були завдані певні моральні страждання, однак визначена позивачем сума для відшкодування моральної шкоди є завищеною.

З огляду на зазначене, виходячи із засад розумності та справедливості, суд, оцінюючи докази, надані позивачем в обґрунтування спричинення останній моральних страждань, вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення моральної шкоди частково, а саме в сумі 5000 грн., що за даних конкретних обставин не може вважатися ні заниженою, ні завищеною чи надмірною.

Згідно ст.ст.15,133 ЦПК Україниучасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.ч.1-2ст. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3ст. 137 ЦПК Українидля визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду угоду про надання правничої допомоги, укладену між адвокатом Денисенко Л.М. та ОСОБА_1 , розрахунок суми витрат за надану професійну правничу допомогу за розгляд справи в цілому, акт приймання-передачі послуг з детальним описом робіт, які відповідають та є співмірними із характером правовідносин, які склалися між сторонами та складністю справи, тому суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача суму понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 280,26 грн.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229,247, 259, 263-265, 268, 272-273, 280-284, 289 ЦПК України, суддя

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 280,26 грн.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП : НОМЕР_5 .

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення проголошено 14.10.2022 року.

Суддя Н.В.Тімошенко