Провадження № 2/752/818/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 жовтня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши у місті Києві в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

у жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу у розмірі 51 494,00 грн, інфляційних втрат у розмірі 13 130,97 грн, 3% річних у розмірі - 4020,76 грн та судового збору у розмірі 768,40 гривень.

В обґрунтовування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 20 грудня 2016 року між ОСОБА_2 (як замовником) та ним ОСОБА_1 (як підрядником, виконавцем) був укладений договір на ремонт приміщення №2 (далі - Договір), відповідно до якого підрядник взяв на себе зобов`язання виконати ремонтні роботи у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а замовник зобов`язується оплатити ці роботи.

На виконання взятих на себе зобов`язань підрядник виконав роботи на загальну суму 61 594 грн, що підтверджується Актами виконаних робіт № 1 від 09.02.2017 та № 2 від 18.02.2017 року до Договору.

Станом на дату підписання позовної заяви замовник ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 лише 10 100 грн і заборгованість замовника перед виконавцем становить - 51 494 грн.

Вказав на те, що постановою Сумського апеляційного суду від 08.08.2019 року встановлено, що прийнявши виконані роботи за відповідними актами, замовник не надав доказів про здійснення повної оплати цих робіт, що є порушення ним пунктів Договору та чинного законодавства.

В якості заходів досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензії.

Відповідач проігнорував вказані вимоги, у зв`язку з чим прострочив виконання свого зобов`язання з повернення коштів. У зв`язку з цим на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України Позивач, окрім основної суми заборгованості просить стягнути з Відповідача також інфляційні втрати за період прострочення в сумі 13130,97 грн та 3% річних в сумі 4020,76 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 3 березня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження (а.с. 18).

У вересні 2020 року відповідач ОСОБА_2 надіслав відзив, у якому зазначив, що даний позов має розглядатися за його місцем реєстрації, а саме Бабушкінським районним судом м. Дніпро. Заперечив проти пред`явленої до нього претензії і вказав, що станом на 18.02.2017 провів повну оплату послуг за укладеним Договором № 2 на ремонт приміщення. Вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач надіслав відповідь на відзив відповідача, у якому заперечує проти зміни підсудності справи за його позовом оскільки позов виник із договору, у якому зазначено місце виконання за адресою: АДРЕСА_1 , що є адміністративною територією Голосіївського району м. Києва. Також зазначає, що твердження відповідача щодо сум, які нібито сплачені позивачу за виконану роботу, жодним чином не підтверджені.

Ухвалою від 16 листопада 2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено (а.с. 98).

Ухвалою від 16 листопада 2020 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про передачу за територіальною підсудністю справи за позовом ОСОБА_1 залишено без задоволення (а.с. 99).

У підготовчому засіданні представник позивача повідомила суд, що буде підтримувати позовні вимоги до ОСОБА_2 , з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у підготовче засідання не з`явився.

Ухвалою від 12 лютого 2021 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду (а.с. 102).

Судові засідання неодноразово відкладались за клопотаннями сторін.

У судовому засіданні 24.10.2022 року сторони відсутні. Представник позивача надіслав клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В матеріалах справи міститься постанова Сумського апеляційного суду від 8 серпня 2019 року у справі № 591/7281/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій за Договором № 2 на ремонт приміщення на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.04.2019 року, якою зазначене рішення скасовано і ухвалено нове. Постанова набрала законної сили (а.с. 12).

Так, вказаною постановою встановлено, що 20 грудня 2016 року між Кондрашовим (Підрядник) та ОСОБА_2 (Замовник) був укладений договір № 2 на ремонт приміщення, відповідно до п. 1 якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати у відповідності до умов даного Договору роботи по ремонту та технічному переоснащенню об`єкту, а Замовник зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її (а.с. 16).

Згідно з пп. 2.1. Договору Підрядник зобов`язується у відповідності до затвердженої проектно-кошторисної документації здійснити ремонт та технічне переоснащення об`єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в термін з 20 грудня 2016 року до 29 січня 2017 року.

Додатковою угодою від 21.12.2016 року до Договору Замовник передав Підряднику аванс в розмірі 10 000 грн в рахунок оплати робіт за Договором.

Згідно з кошторисом (додаток 1), відповідач замовив 5 позицій штукатурних, малярних та інших видів будівельних робіт за загальну суму 38 140 грн та наведений список переданих матеріалів Підряднику на суму 9326 грн.

З актів виконаних робіт № 1 від 09.02.17 та № 2 від 18.02.2017 вбачається, що Підрядником було виконано будівельні роботи у збільшеному об`ємі на загальну суму 61594 грн (21 704 грн + 39 890 грн), які були прийняті замовником без зауважень до неякісності виконаних робіт.

Отже об`єм робіт визначений у кошторисі було збільшено за згодою Замовника, який підписавши акти погодився на їх виконання, прийняв від Підрядника і тому зобов`язаний оплатити їх вартість.

В судому засіданні позивач підтвердив підписання ним актів і визнав перелік виконаних Підрядником будівельних робіт.

Щодо виконання умов Договору Замовником в частині оплати вартості робіт, то згідно додаткової угоди №1 доведено про передачу підряднику авансу на суму 10 000 грн., але під час судового засідання позивач визнав, що вартість цих робіт складає біля 50 000 грн.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особі або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У п. 5 Договору зазначено, що замовник зобов`язується сплачувати підряднику за поетапне (етапи визначаються на підставі кошторису (додаток № 1,2)) та домовленості між сторонами.

Згідно з ч.1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

За положеннями ч. 1 ст. 837, ч. 1 ст. 843, ч. 1, 2-3 ст. 844, ч.1 ст. 846 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

За положеннями статей 610, 611, 614 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Вказані вище акти дійсно підтверджують, що обсяг робіт, замовлений Замовником, Підрядником виконаний; фактично були виконані роботи на загальну суму 61 594 грн. Відповідно до Акту виконаних робіт № 2 встановлено, що відповідачем видано аванс у розмірі 10 100 грн (а.с. 11), а тому позивач обґрунтовано просить стягнути суму боргу у розмірі 51 494 грн.

Твердженная відповідача про те, що він здійснив повний розрахунок з позивачем, суд до уваги не бере, оскільки він не надав суду належних доказів про здійснення повної оплати робіт, що свідчить про порушення ним пунктів Договору та чинного законодавства.

12.09.2019 року позивач направив відповідачу претензію щодо необхідності сплати боргу, яка була ним отримана 25.09.2019, однак проігнорована.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком індексу інфляції та 3 % річних за період прострочення з 25.02.2017 по 31.08.2019 (950 днів), інфляційні втрати становлять 13 130,97 грн, 3% річних становлять 4020,76 грн (а.с. 5).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) заборгованість за договором № 2 на ремонт приміщення в розмірі 51494 грн, інфляційні втрати у розмірі 13 130,97 грн, 3% річних у розмірі 4020,76 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн, що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 69 414 (шістдесят дев?ять тисяч чотириста чотирнадцять) гривень 13 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя Плахотнюк К.Г.