КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 756/4395/18 Головуючий у суді першої інстанції - Майбоженко А.М.
Номер провадження № 22-ц/824/9612/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк», подану представником Приходько Людмилою Аркадіївною, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Орізон» про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суд із позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання поруки припиненою.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 26 грудня 2007 року між ТОВ «Орізон» та АТ «Універсал банк» було укладеного генеральний договір про надання кредитних послуг, за умовами якого ТОВ «Орізон» отримало в банку кредитні кошти в розмірі 900 тисяч доларів США терміном до 01 грудня 2027 року зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних .

З метою забезпечення виконання зобов`язання позичальником між банком та позивачами у справі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 26 грудня 2007 року були укладені договори поруки за умовами яких позивачі зобов`язалися нести солідарну відповідальність із позичальником в частині повернення отриманих у кредит коштів банку.

В 2008 році відповідачем у справі АТ «Універсал Банк» було одноособово здійснено збільшення процентної ставки за кредитом із погодженої 12% до 14,5% річних, а розмір підвищеної процентної ставки збільшено до 29% річних.

Оскільки позивачі у справі не погоджували вказані умови підвищення процентної ставки, а даним підвищенням ставки порушуються їх права, то просили визнати договори поруки припиненими.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.

Визнано припиненою поруку ОСОБА_1 за договором поруки № BL742-П від 26 грудня 2007 року укладений між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк».

Визнано припиненою поруку ОСОБА_2 за договором поруки № BL742-П-2 від 26 грудня 2007 року укладений між ОСОБА_2 та АТ «Універсал Банк».

Стягнуто з АТ «Універсал банк» на користь позивачів судовий збір по 704 грн. 80 коп. кожній.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ «Універсал Банк» - Приходько Л.А. подала апеляційну скаргу в якій посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Свої доводи представник апелянта обґрунтовувалатим, що АТ «Універсал Банк» та позичальник ТОВ «Орізон», укладаючи 26 грудня 2007 року Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL742 погодили умови надання кредитних коштів, умови їх повернення та умови і розмір процентної ставки за користування вказаними коштами.

Так, сторони кредитного договору в розділі 5 визначили Порядок зміни процентної ставки за користування кредитними коштами. В п. 5.1 Договору сторони погодили, що відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема статі 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії Договору банк може змінити розміри процентної ставки в сторону збільшення у разі настання відповідних обставин, які визначені у вказаному договорі.

Укладаючи договори поруки 26 грудня 2007 року із банком позивачі у справі зазначили, що вони добре обізнані з усіма умовами Основного договору і погоджуються з ними. Тому посилання позивачів у позові та висновок суду першої інстанції щодо порушення права позивачів у зв`язку з підняттям процентної ставки без погодження із поручителями вважає необґрунтованим.

Необґрунтованим вважає апелянт і висновок суду щодо пропуску банком строку звернення до суду із вимогами до поручителів про стягнення суми заборгованості за зобов`язаннями ТОВ «Орізон», оскільки відповідно до чинного законодавства пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення йому вимоги про погашення боргу, так і пред`явлення банком позову до суду. АТ «Універсал банк» реалізуючи свої права в частині стягнення коштів із боржника та поручителів направив 09 травня 2015 року вимогу позичальнику ТОВ «Орізон» в частині необхідності виконання взятих на себе зобов`язань по поверненню коштів протягом 31 дня з дня отримання вказаної претензії. Зазначену вимогу ТОВ «Орізон» отримало 14 травня 2015 року і станом до 15 червня 2015 року кредитні кошти та нараховані суми процентів не повернуло. Тому 07 липня 2016 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду із позовними вимогами до позичальника та поручителів із позовом про стягнення коштів. 17 серпня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва було відкрито провадження за поданим позовом. Вважає, що висновок суду першої інстанції про пропуск строку звернення до суду із вимогами до позивачів, як поручителів, є необґрунтованим.

Представник позивача у справі ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк», та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечуючи щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 зазначив, що дійсно позивачка у справі як інші поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали із ПАТ «Універсал Банк» договори поруки та погодили відповідні умови, за якими наступає відповідальність поручителя за невиконане позичальником зобов`язання.

Так, зокрема в п. 2.1 Договорів поруки між кредитором та поручителями сторони домовилися, що Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою Поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до Основного договору (шляхом постановлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та (або) укладення Поручителем додаткової угоди до договору поруки щодо внесенні відповідних змін.

Просив суд апеляційної інстанції врахувати також і ті обставини, що в порядку господарського судочинства Господарським судом міста Києва 05 грудня 2017 року розглянуто справу №910/2983/16 та вирішено спір між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Орізон» про стягнення 862188,59 доларів США. При цьому у вказаному рішенні суду встановлено, що 11 липня 2008 року банком в односторонньому порядку збільшив базову ставку до 14,5% та підвищену процентну ставку - до 29% річних за додатковою угодою від 26 грудня 2007 року №BL742-K/1 до генерального договору про надання послуг №BL742.

Також звертав увагу суду на те, що в порядку господарського судочинства була розглянута справа №910/10281/20 за звернення третього поручителя за вказаним кредитним договором - ОСОБА_4 про визнання особи неплатоспроможною і за висновками судових рішень у вказаній справі було зроблено висновок, що вимога кредитора ПАТ «Універсал Банк» до суду є неправомірною в силу того, що банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за кредитним договором і доказ погодження поручителя на підвищення процентної ставки не надав. Зазначені судові рішення залишено без змін постановою Верховного Суду від 22 квітня 2021 року.

З урахуванням викладеного просив суд залишити без задоволення апеляційну скаргу банку, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

При апеляційному розгляді справи представник АТ «Універсал Банк» -Приходько Л.А. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити.

Позивачі у справі та їх представники, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися та заяв про відкладення розгляду справи із причини, які б вважалися поважними не подавали, тому суд апеляційної інстанції, з врахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянув дану справу у відсутність зазначених осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що 26 грудня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є відповідач АТ «Універсал Банк» та ТОВ «Орізон» було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL742, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надавати ТОВ «Орізон» кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 900 000 дол. США (надалі - Генеральний договір) (а.с.10-16 т.1).

Цього ж дня, 26 грудня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Орізон» було укладено Додаткову угоду №ВГ742-К/1 до Генерального договору про надання кредитних послуг №ВГ742 від 26 грудня 2007 року. Відповідно до умов Додаткової угоди позичальнику надавався кредит у сумі 900 000,00 дол. США, строком до 01 грудня 2027 року, зі сплатою 12% річних і був перерахований на рахунок Позичальника № НОМЕР_1 ( а.с.17-20 т.1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Орізон» перед Банком за Генеральним договором та Додатковою угодою, 26 грудня 2007 року між відповідачем та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки №ВГ742-П, а також з ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №BL742-П-2, а також з ОСОБА_4 було укладено Договір поруки №BL742-П-3 (а.с. 20-28 т.1).

Пунктом 1.2. кожного з Договорів поруки передбачено розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів - 12%, а також розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки/терміни сплати платежів - 24%.

Відповідно до п. 1.3. кожного з Договорів поруки. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Згідно п. 2.1 кожного з Договорів поруки, кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою Поручителя» Сторони розуміють візування Поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення Поручителем додаткової угоди до цього Договору щодо внесення відповідних змін.

В липні 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ «Орізон», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

17 серпня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва було відкрито провадження у справі, а 11 січня 2016 року на підставі ч. 1 ст. 205 ЦПК України було закрито провадження у справі в частині вимог ПАТ «Універсал Банк» до ТОВ «Орізон» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

До даної позовної заяви банком було долучено розрахунок заборгованості, відповідно до якого з 26 серпня 2008 року по 04 серпня 2009 року ПАТ «Універсал Банк» в односторонньому порядку без попередження та погодження з Поручителями було збільшено відсоткову ставку до 14,5%, а підвищена відсоткова ставка відповідно становила 29%.

Процентна ставка за користування кредитом була визначена в п. 3.1 Додаткової угоди № BL742-K/1 до Генерального договору про надання кредитних послуг №ВГ742 від «26» грудня 2007 року і становила 12% річних.

Однак, у подальшому позивачем в односторонньому порядку було здійснено збільшення процентної ставки до 14,5% річних, а розмір підвищеної процентної ставки за користування коштами понад встановлений строк відповідно 29% річних. Даний факт підтверджується розрахунком заборгованості наданим банком до позовної заяви про стягнення заборгованості.

Ці обставини підтверджуються також обставинами, що встановлені господарськими судами при розгляді справи за №910/2983/16 за позовом АТ «Універсал Банк» до ТОВ «Орізон», треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

При збільшенні відсоткової ставки за користування кредитом поручителями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 жодних дій, спрямованих на погодження зміни зобов`язання, встановленого Генеральним договором, Додатковою Угодою та Договором поруки, не вчинялося.

У той же час, внаслідок збільшення відсоткової ставки, обсяг відповідальності позивачів, як поручителів за Кредитним договором, збільшився без їх згоди.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що кредитор в порушення положень ч.1 ст. 651 ЦК України не отримавши згоди позивачів, як поручителів, збільшив розмір процентної ставки за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником ТОВ «Орізон», внаслідок чого відповідальність поручителів збільшилася, тому суд з врахуванням положень ч.4 ст. 599 ЦК України дійшов висновку про припинення зобов`язань поруки за вказаними вище договорам поруки від 26 грудня 2007 року, укладеними між позивачами та відповідачем.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог відповідає з огляду на наступне.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частини перша та друга статті 509 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частини перша, друга та четверта статті 202 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

З договору можуть виникати одне або декілька зобов`язань. Тобто за договором поруки, крім правовідношення поруки, можуть виникати інші зобов`язальні правовідношення, учасники (сторони) яких є одночасно сторонами поруки.

Підстави припинення поруки визначені у статті 559 ЦК України. За змістом статей 559 і 598 ЦК України припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, за якого в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і відповідний йому юридичний обов`язок перестають існувати.

Як встановлено судом першої інстанції відповідач у справі, укладаючи із позивачами як поручителями Договори поруки погодили умови. Зокрема п. 2.1 Договорів поруки сторони погодили, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою Поручителя» Сторони розуміють візування Поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення Поручителем додаткової угоди до цього Договору щодо внесення відповідних змін.

Перевіряючи доводи апелянта - АТ «Універсал Банку» щодо неправильності висновків суду першої інстанції в частині наявності підстав для припинення зобов`язань за договором поруки, колегія суддів враховує наступні обставини.

Так, при розгляді вказаної справи встановлено, що у зв`язку із невиконанням позичальником ТОВА «Орізон» взятих на себе зобов`язань за кредитним договором відповідач у вказаній справі АТ «Універсал Банк» звернулося у липні 2015 року до Дарницького районного суду міста Києва із позовом до ТРВ «Орізон» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором (а.с. 29-36 т.1) .

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 серпня 2015 року було відкрито провадження у справі, а 11 січня 2016 року на підставі ч. 1 ст. 205 ЦПК України було закрито провадження у справі в частині вимог ПАТ «Універсал Банк» до ТОВ «Орізон» про стягнення заборгованості за кредитним договором.(а.с.62-64 т.2)

В подальшому АТ «Універсал банк» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до ТОВ «Орізон», за участю позивачів у вказаній справі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які виступали в якості третіх осіб без самостійних вимог. Рішенням Господарського суду міста Києва від 05 грудня 2017 року позовні вимоги АТ «Універсал Банк» до ТОВ «Орізон» було задоволено повністю та стягнуто з ТОВ «Орізон» на користь банку заборгованість по кредиту в розмірі 781812 доларів США, заборгованість по відсоткам в розмірі 78246 доларів США 22 центів, заборгованість по підвищених відсоткам у розмірі 2130 доларів США 03 центів та судові збір 206700 грн. Зазначене судове рішення після перегляду Північним апеляційним господарським судом 08 липня 2020 року залишено без змін та набрало законної сили.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2020 року до Господарського суду міста Києва звернувся ОСОБА_4 із заявою про неплатоспроможність. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року у справі №910/10281/20 відповідача у справі, яка переглядається судом - АТ «Універсал банк» не було визнано кредитором у вище вказаній господарській справі на суму 24420629,62 грн, що випливало із зобов`язань за договором поруки №BL742-П-№ від 26 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 на забезпечення зобов`язань за кредитним договором, укладеним 26 грудня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Орізон».

Правовою підставою відмови АТ «Універсал Банк» у невизнанні кредитором суд зазначив припинення поруки ОСОБА_4 за вищевказаним кредитним договором із підстав одностороннього збільшення банком процентної ставки в 2008 році без погодження із поручителем. (а.с. 109-111 т.2). Вказана ухвала Господарського суду міста Києва визнана законної та обґрунтованою постановою Верховного Суду в складі Касаційного Господарського Суду від 22 квітня 2020 року (а.с. 125-137 т.2).

Також, 04 серпня 2021 року Дарницьким районним судом міста Києва розглянуто справу №753/12916/15 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та відмовлено у задоволенні позовних вимог. Зазначене судове рішення набрало законної сили та не оскаржувалося АТ «Універсал Банк» в апеляційному порядку.

У всіх вищевказаних судових рішеннях, які розглянуті судами в порядку загальної та господарської юрисдикції за участю позивачів та відповідача у справі, а також позичальника ТОВ «Орізон» суди дійшли висновку про те, що зобов`язання за договором поруки є припиненим в силу того, що кредитор всупереч умов укладених договорів поруки від 26 грудня 2007 року та вимог ст. 651 ЦК України в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору збільшивши розмір процентної ставки за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Орізон» та ПАТ «Універсал Банк» у зв`язку з чим збільшилася відповідальність поручителів, на що вони свою згоду не давали.

Колегія суддів вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а обраний спосіб захисту порушеного права позивачами таким, що є ефективним, оскільки на момент звернення до суду із вказаним позовом у квітні 2018 року не існувало судових рішень, які б свідчили про наявність у позивачів зобов`язань за вказаними договорами.

Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні стороною відповідача спірних правовідносин, положень ЦПК України та судової практики суддів касаційної інстанції, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що районним судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Як вказав Європейський суд з прав людини, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк», подану представником Приходько Людмилою Аркадіївною, залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 18 листопада 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв