ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2430/22

Провадження № 22-ц/4820/1617/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2022 року (суддя Бондар О. О.) у справі за позовом Кам`янець-Подільського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У червні 2022 року Кам`янець-Подільський міський центр зайнятості, звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що ОСОБА_1 перебувала на обліку у центрі зайнятості як безробітна з 04.07.2018 по 02.10.2018 та отримала допомогу по безробіттю з 11.07.2018 по 02.10.2018 у сумі 20191,62 грн і з 01.11.2018 по 11.07.2019 та отримала допомогу по безробіттю з 08.11.2018 по 11.07.2019 у сумі 62656,70 грн. При зверненні відповідачка не повідомила про факт призначення їй пенсії за віком. На підставі акту розслідування директор центру зайнятості видав наказ № 4 від 13.01.2022 про відшкодування ОСОБА_1 82848,32 грн неправомірно отриманої допомоги по безробіттю, на який відповідачка не відреагувала, кошти не повернула.

Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 82848,32 грн неправомірно отриманої допомоги по безробіттю.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кам`янець-Подільського міського центру зайнятості 82848,32 грн. Повернуто Кам`янець-Подільському міському центру зайнятості з державного бюджету судовий збір у сумі 2481 грн.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Позивач при призначенні допомоги по безробіттю зобов`язаний був перевірити отримання нею пенсії. Центр зайнятості пропустив позовну давність, про застосування якої вона заявляла у відзиві на позовну заяву. Пропуск строку є підставою для відмови у позові.

У відзиві позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Про факт отримання відповідачкою пенсії стало відомо у жовтні 2021 року. Вважає, що строк давності не підлягає застосуванню відповідно до частини 4 статті 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не мала права на отримання допомоги по безробіттю, оскільки їй була призначена пенсія за віком.

З висновком суду про задоволення позову колегія суддів не погоджується з таких підстав.

Установлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Кам`янець-Подільському міському центрі зайнятості як безробітна з 04.07.2018 по 02.10.2018 та отримала допомогу по безробіттю з 11.07.2018 по 02.10.2018 у сумі 20191,62 грн.

Повторно відповідачка звернулася до центру зайнятості 01.11.2018, перебувала на обліку як безробітна з 01.11.2018 по 11.07.2019 та отримала допомогу по безробіттю з 08.11.2018 по 11.07.2019 у сумі 62656,70 грн. Загальна сума виплаченої допомоги складає 82848,32 грн.

Відповідно до листів Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Про факт отримання пенсії за віком відповідачка не повідомила Кам`янець-Подільський міський центр зайнятості.

Відповідно до акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 4 від 13.01.2022 встановлено факт отримання ОСОБА_1 пенсії за віком з 14.06.2013.

На підставі зазначеного акту директор Кам`янець-Подільського міського центру зайнятості видав наказ № 4 від 13.01.2022 про відшкодування ОСОБА_1 неправомірно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 82848,32 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Пунктом 1 частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що статусу зареєстрованого безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до частин 2 і 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1533-ІІІ), застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з частиною 1 статті 34 цього Закону № 1533-ІІІ Фонд має право, серед іншого, стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Отже, відповідачка отримувала пенсію за віком згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вона не мала права на отримання статусу безробітної і виплату допомоги по безробіттю. Вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 неправомірно отриманої допомоги по безробіттю є обґрунтованими.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності.

На підставі частини 1 статті 34 Закону № 1533-ІІІ позивач мав право користуватися в установленому порядку відомостями Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, необхідними для забезпечення виконання покладених на нього функцій.

Кам`янець-Подільський міський центр зайнятості при взятті на облік ОСОБА_1 04.07.2018 та повторно 01.11.2018 з наданням статусу безробітної і призначенням допомоги по безробіттю, зобов`язаний був перевірити зокрема, чи не отримує особа, яка бажає набути статус безробітної пенсію, оскільки ці відомості впливають як на отримання заявницею статусу безробітної так і на одержання допомоги по безробіттю.

Висновок суду першої інстанції про те, що строк позовної давності слід відраховувати з моменту коли позивач дізнався (26.10.2021) про порушення його права, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У статті 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 13.02.2020 у справі № 302/66/17, який відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України апеляційний суд враховує при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин.

Тому початок перебігу строку позовної давності починається від дня надання ОСОБА_1 статусу безробітної, зокрема з 04.07.2018 та сплинув 04.07.2021 (за першим періодом) і повторно з 01.11.2018 та сплинув 01.11.2021 (за другим періодом).

ОСОБА_1 в суді першої інстанції заявила про застосування наслідків спливу строку позовної давності, проте суд першої інстанції помилився із датою початку його перебігу.

Сплив позовної давності, про застосування наслідків якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Тому слушними є доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови в позові за спливом позовної давності.

Безпідставним є посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на необхідність застосування до спірних правовідносин частини 4 статті 38 Закону № 1533-ІІІ, згідно з якою строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Відповідно до частини 3 статті 38 Закону № 1533-ІІІ своєчасно не сплачені фінансові санкції та адміністративні штрафи стягуються із страхувальника в дохід Фонду в порядку, встановленому законом.

Пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що страхувальники це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

З огляду на викладене частина 4 статті 38 Закону стосується відповідальності роботодавця (страхувальника), а не застрахованих осіб, які зареєстровані в установленому законом порядку як безробітні.

Застосування вказаної вище норми до спірних правовідносин є помилковим.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Оскільки в позові відмовлено, а відповідачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України з позивача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3721,50 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові Кам`янець-Подільського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Стягнути з Кам`янець-Подільського міського центру зайнятості (вул. Гунська, 9, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька обл., ЄДРПОУ 22986823) на користь держави судовий збір у сумі 3721,50 грн (три тисячі сімсот двадцять одна грн 50 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта