КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/4336/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/544/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області Відділ у Фастівському районі про визнання протиправним рішення, визнання недійсним державного акту, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Соловей Г.В.,-

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив: визнати протиправним рішення XXII сесії Vскликання Борівської селищної ради Фастівського району Київської області від 25 грудня 2008 року № 9 «Про затвердження технічної документації та матеріалів інвентаризації», про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 в межах земель Борівської селищної ради ОСОБА_2 ; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 508671, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:09:958:01328 від 05 листопада 2099 року, виданий на ім`я ОСОБА_2 ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:0408.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, позивач та відповідач є співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачу стало відомо, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться виключно у власності відповідачки.

Позивач зазначає, що відповідачкою порушено порядок оформлення права власності на земельну ділянку, рішення про передачу земельної ділянки у власність відповідачки винесено незаконно.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Держгеокадастру у Київській області зазначив, що вимоги заявлені до Головного управління Держгеокадастру у Київській області задоволенню не підлягають, а рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 зазначив, що апеляційна скарга необґрунтована, а рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Апеляційний розгляд неодноразово відкладався через неявку учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві власності Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 28 квітня 2007 року, за реєстровим номером № 1254.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за ОСОБА_1 зареєстровано Ѕ частка житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25 квітня 2007 року, зареєстрованого Фастівською держнотконторою за № 1190.

Рішенням Борівської селищної ради Фастівського району Київської області від 21 квітня 2008 року № 3 вирішено передати безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 612 кв.м. ОСОБА_2 для будівництва та обслуговуванням житлового будинку, яка розташована в АДРЕСА_1 .

22 грудня 2008 року складено Акт про встановлення та погодження зовнішньої межі земельної ділянки, та передачу на зберігання встановлених межових знаків.

Рішенням Борівської селищної ради Фастівського району Київської області від 25 грудня 2008 року № 9 «Про затвердження технічної документації та матеріалів інвентаризації» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 в межах земель Борівської селищної ради ОСОБА_2 (загальна площа ділянки 0,0612 га).

У червні 2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 видано Державний Акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0612 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, серії ЯИ № 508671.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що його, як співвласника житлового будинку, не було повідомлено про встановлення меж земельної ділянки. Оскільки сторони є співвласниками житлового будинку, земельна ділянка не може бути передана у власність лише ОСОБА_2 , а має бути передана у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно.

Відповідно до ст. 377 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду. Переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачено у статтях 186, 186-1 ЗК України.

Землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів (стаття 96 ЗК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно Акту про встановлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання встановлених межових знаків від 22 грудня 2008 року, суміжним землекористувачем є ОСОБА_1 та з ОСОБА_3 земельної ділянки значиться, що суміжна земельна ділянка землекористувача значиться від А до Б.

Відповідно до Акту комісії Борівської селищної ради від 22 липня 2008 року зазначено, що сусід по межі ОСОБА_1 , не може підписати акт про встановлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання встановлених межових знаків у зв`язку тим, що він постійно проживає в Росії в м. Іркутськ. З виходом на місце комісією не було виявлено порушень користування земельною ділянкою.

Рішенням Борівської селищної ради від 24 липня 2008 року №4-ХХ-У про погодження меж землекористування затверджено Акт комісії від 22 липня 2008 року про погодження меж землекористування між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає правильним висновок суд першої інстанції про те, що за позивачем рахується земельна ділянка, що підтверджується Актом про встановлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання встановлених межових знаків від 22 грудня 2008 року та ОСОБА_3 земельної ділянки. Однак про правовий статус земельної ділянки, її розмір відомості позивачем суду надані не були, письмові матеріали справи даної інформації не містять.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність факту існування порушень з боку відповідача при отриманні права власності на земельну ділянку.

Клопотань про призначення експертизи щодо місцезнаходження земельної ділянки, визначення розмірів земельних ділянок, які перебувають у власності позивача та відповідача, учасники справи не заявляли.

Доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач не має земельної ділянки за спірною адресою, колегія суддів оцінює критично, оскільки матеріали справи містять докази на підтвердження того, що суміжним землекористувачем з відповідачкою є ОСОБА_1 .

Вимога представника ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки представником у порушення вимог цивільного процесуального законодавства не надано доказів на підтвердження понесених витрат.

Колегія суддів не бере до уваги відомості про те, що спірна земельна ділянка була відчужена відповідачем, оскільки зазначена угода була укладена після ухвалення оскаржуваного рішення, а суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 06 серпня 2019 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко