Справа № 583/3720/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Охтирка в порядку письмового провадження справу за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Цуркана Віктора Івановича про ухвалення додаткового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2022 р. ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області визнано таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 583/3720/20 пр. № 2-н/583/373/20 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 12.10.2020 р. та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_3 .

21.02.2022 р. від представника ОСОБА_1 адвоката Цуркана В.І. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду, в якому просить вирішити питання про стягнення безпідставно стягнутих з боржника ОСОБА_1 витрат по організації виконавчого провадження № 63513457 по примусовому виконанню судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.10.2020 р. № 583/3720/20 (2-н/583/373/20) в розмірі 272,28 грн.

Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України сторони або інші учасники справи викликаються в судове засідання у разі необхідності. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву у судовому засіданні без виклику учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2022 р. визнано таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 583/3720/20 пр. № 2-н/583/373/20 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 12.10.2020 р. та аліменти сплачувати на користь матері ОСОБА_3 . Зараховано безпідставно одержані стягувачем ОСОБА_3 аліменти за судовим наказом № 583/3720/20 пр. № 2-н/583/373/20 від 20.10.2020 р. (АСВП 63513457) в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 583/3242/15-ц пр. № 2/583/1207/15 (АСВП 49235448). Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 1052,00 грн.

В своїй заяві від 21.02.2022 р. адвокат Цуркан В.І. ставить питання про стягнення безпідставно стягнутих з боржника ОСОБА_1 витрат по організації виконавчого провадження № 63513457 по примусовому виконанню судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.10.2020 р. № 583/3720/20 (2-н/583/373/20) в розмірі 272,28 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 розділу VІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (з наступними змінами), витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору; стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Таким чином, питання про стягнення з боржника коштів на витрати виконавчого провадження вирішується відповідною постановою державного виконавця (ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»), а не рішенням суду.

Отже, стягнуті з боржника в процесі виконання судового наказу витрати виконавчого провадження не є коштами, які були стягнуті за виконавчим документом, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, а є коштами виконавчого провадження.

Подібний за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 296/7644/17, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.

За змістом частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду у порядку, передбаченому законом.

Імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18).

Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що питання про повернення боржнику стягнутих державним виконавцем витрат виконавчого провадження в сумі 272,28 грн. має вирішуватися не в порядку постановлення додаткового рішення, тому в суду відсутні підстави для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Цуркана Віктора Івановича про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суду Сумської області

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова