Справа №333/606/21
Провадження №2/333/137/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Косолап А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа: ОСОБА_6 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з місця реєстрації та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю - 1/2 частиною житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 шляхом зняття з місця реєстрації та виселення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його бабуся ОСОБА_7 . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі заповіту він став спадкоємцем та власником 1/2 частини житлового будинку літ. А та 1/2 частини земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Його матір ОСОБА_8 відмовилась від прийняття спадщини. Інша 1/2 частина належить ОСОБА_6 .

У частині житлового будинку, що належить йому на праві власності, проживають батьки позивача - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також відповідачі: сестра батька ОСОБА_3 зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_4 не зареєстрований за вказаною адресою.

У зв`язку із зміною власника житлового будинку, відповідачі фактично втратили право користування житловим приміщенням.

Наразі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є членами його родини і своїм проживанням у спірному майні перешкоджають позивачу в користуванні власністю, позбавляючи його можливості переїхати та проживати у вказаному житлі.

Крім того, відповідачі порушують правила співжиття, зловживають алкогольними напоями, в стані сп`яніння вчиняють п`яні дебоші, конфліктні ситуації, бійки. Через таку поведінку відповідачів, позивач та його батьки неодноразово звертались до поліції.

Відповідачі протягом двох років не сплачують комунальні платежі, через що утворюється заборгованість, яку позивач змушений погашати.

З цих підстав, позивач просить суд усунути йому перешкоди у користуванні і володінні 1/2 частиною житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом виселення і зняття з реєстрації ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та шляхом виселення ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 12.03.2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

27.04.2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме: відповідей з ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області та управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП у Запорізькій області, яке задоволено судом.

20.07.2021 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_10 надійшло клопотання про зупинення провадження по справі, у задоволенні якого ухвалою суду від 20.07.2021 року було відмовлено.

Також, ухвалами суду від 20.07.2021 року: закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено судовий розгляд, а також витребувано з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради інформацію щодо осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_3 .

26.08.2021 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшли додаткові пояснення, які судом долучено до матеріалі справи та прийнято до уваги під час розгляду справи по суті.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 01.09.2021 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2021 року про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №333/606/21.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_10 до зали судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили.

При розгляді справи судом враховано, що від відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_10 неодноразово надходили заяви про відкладення розгляду справи, які судом було задоволено.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 та її представник без поважних причин неодноразово не з`являлися до суду і не надали докази, що підтверджують поважність причини неявки їх у судові засідання, а також, що спростовують обставини, на які посилається позивач у своєму позові; заяву ОСОБА_3 від 13.12.2021 року, в якій остання зазначила, що заперечує проти задоволення позову, тобто, фактично виклала свою позицію у письмовому вигляді, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_10 .

Також, відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до зали судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Третя особа ОСОБА_6 до зали судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. 06.04.2021 року на адресу суду надала письмові пояснення, в яких зазначила, що вона та ОСОБА_7 є рідними сестрами. В 1978 році вона та її сестра ОСОБА_7 з чоловіком ОСОБА_11 почали будувати будинок на два господарі. ОСОБА_7 є матір`ю ОСОБА_9 та ОСОБА_3 . Остання з після розлучення зі своїм чоловіком, почала проживати з ОСОБА_4 . В кінці 1990 років ОСОБА_9 почав зловживати спиртними напоями, вчиняв бійки з вітчимом ОСОБА_11 , ображав матір. В 2005-2006 році до спірного будинку переїхав на постійне проживання ОСОБА_4 . Після смерті в 2014 році ОСОБА_11 жити в спірному будинку стало неможливо: постійне зловживання спиртними напоями ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , бійки з`ясування відносин. Сварки підірвали здоров`я ОСОБА_7 . Остання за життя склала заповіт, яким заповіла належну їй частину житлового будинку онуку ОСОБА_1 , бо останній є порядним та не залишить сестру ОСОБА_5 без житла.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що будинок за адресою: АДРЕСА_3 належав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які є сестрами, по 1/2 частині кожній. ОСОБА_7 є його матір`ю. Відповідач ОСОБА_3 є його сестрою, а ОСОБА_5 племінницею, ОСОБА_4 співмешканцем ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_7 склала заповіт, яким належну їй частину житлового будинку заповіла онуку, його сину ОСОБА_1 та його дружині, матері позивача - ОСОБА_8 , яка відмовилась від прийняття спадщини на користь сина. Тобто, на теперішній час ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла. У зазначеній частині житлового будинку проживають він, його дружина ОСОБА_8 , сестра ОСОБА_3 зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_5 . ОСОБА_3 переїхала жити в цей будинок приблизно 13 років тому після розлучення. Ніхто не був проти її проживання за вказаною адресою. Однак, коли з`явився ОСОБА_4 , ОСОБА_3 почала курити та зловживати спиртними напоями. ОСОБА_1 за шість місяців до смерті ОСОБА_7 переїхав на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 . Відповідачі виражались нецензурною лайкою в бік ОСОБА_7 за життя останньої, не сплачують за комунальні послуги, у зв`язку з чим виникають борги, через що було відключено електропостачання. Меблі не трощили, двері не вибивали, але в кімнатах, якими вони користуються, практично не прибирають, тому стоїть неприємний запах. Позивач має свою сім`ю та не може користуватись своєю власністю через відсутність вільних кімнат в спірному житловому будинку. Крім того зазначив, що відповідачів необхідно виселити із належної позивачу власності, оскільки вони ведуть аморальний спосіб життя, через що виникають постійні сварки та бійки, остання з яких привела до перелому щелепи у нього.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона проживає у спірному житловому будинку з 1991 року. ОСОБА_3 вийшла заміж та виїхала із вказаного будинку. Проте, приблизно в 2004 2005 роках після розлучення, ОСОБА_3 повернулась з донькою ОСОБА_5 , якій було 3-4 роки, в будинок за адресою: АДРЕСА_3 . Свідок з чоловіком ОСОБА_9 та сином ОСОБА_1 проживали у двох кімнатах, ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в інших двох. 2005 році ОСОБА_3 почала проживати в цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , який також переїхав до вказаного житла. В 2016 році ОСОБА_7 склала заповіт, на підставі якого вона та ОСОБА_1 були власниками 1/2 частини житлового будинку, яка належала спадкодавцю. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла. Свідок відмовилась від спадщини у вигляді частини житлового будинку на користь позивача. Відповідачі вважають, що оскільки вони зареєстровані за вказаною адресою, то є власниками спірного майна. Вони не бажають робити ремонт, не сплачують за комунальні послуги, що призводить до виникнення заборгованості, яку вимушений сплачувати позивач, постійно вчиняють сварки та бійки. За життя ОСОБА_7 звертала до дільничного інспектора. Також пояснила, що під час бійки ОСОБА_9 з ОСОБА_12 , останній зламав щелепу її чоловіку, у зв`язку з чим вона викликала поліцію. Відповідачі зловживають спиртними напоями. ОСОБА_1 , будучи власником житла, позбавлений можливості вільно користуватись власністю та вселитись у будинок через відсутність вільної кімнати для нього та його сім`ї.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , позицію його представника ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стосовно заявлених вимог про усунення позивачу перешкоди у користуванні і володінні 1/2 частиною житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом виселення і зняття з реєстрації ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та шляхом виселення ОСОБА_4 , суд дійшов до такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 була власником 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

25.07.2013 року ОСОБА_7 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №1190, яким, зокрема, заповіла 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 своєму онуку ОСОБА_1 та невістці ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.04.2020 року, серії НОМЕР_2 , актовий запис №523.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.11.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №998, позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частки житлового будинку, літ. А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , так як ОСОБА_8 відмовилася від своїй части спадщини на користь позивача.

Зазначена обставина також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.11.2020 року №233229458, а також технічним паспортом на житловий будинок від 13.12.2020 року.

Інша 1/2 частина вказаного будинку належить третій особі ОСОБА_6 .

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як встановлено судом, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 18.03.2021 року та відповіддю з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 25.03.2021 року №01-71/4502.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 без реєстрації фактично проживає відповідач ОСОБА_4 .

У своїх додаткових поясненнях ОСОБА_3 зазначила, що заперечує проти задоволення позову, оскільки вона є донькою ОСОБА_7 (спадкодавця). На момент смерті останньої вона та її донька ОСОБА_5 були зареєстровані та фактично проживали за вказаною адресою. Крім того, її чоловік ОСОБА_4 також проживає за адресою: АДРЕСА_3 без реєстрації. Вони ніколи не відмовлялись від зазначеного житлового будинку, завжди вважали його своїм єдиним місцем проживання, іншого житла не мають. З вказаним нерухомим майном вони мають тісний зв`язок, а виселення з житла буде для них великою втратою. Вони завжди утримують житло у належному стані та сплачують за житлово-комунальні послуги, будинком користуються за призначенням. Доводи позивача про наявність конфліктів між ними та членами сім`ї позивача не відповідають дійсності.

При розгляді справи по суті судом відхиляються зазначені вище пояснення ОСОБА_3 .

Суд виходить з того, що частиною 1 ст. 405 ЦК України унормовано, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника житла користуватись цим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на житло в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Аналогічний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 17.07.2019 року по справі № 320/13248/14-ц.

Отже, після смерті спадкодавця відповідачі втратили право користування спірною частиною житлового будинку.

Факт проживання відповідачів у будинку після зміни власника за умови відсутності для того передбачених законом підстав є сам по собі достатнім доказом того, що такі перешкоди чиняться, оскільки унеможливлює користування ат розпорядження власником належним йому майном на власний розсуд.

Також, судом враховано, що батьки позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які постійно проживають за адресою: АДРЕСА_3 , неодноразово звертались до правоохоронних органів через систематичні порушення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 правил співжиття.

Зазначена обставина підтверджується повідомленням з ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 11.01.2021 року №235/45/01/05-2021, відповідно до якого 26.10.2010 року ОСОБА_8 зверталась з повідомленням про те, що ОСОБА_4 , який мешкає в будинку АДРЕСА_3 постійно конфліктує з сусідами; 30.12.2018 року ОСОБА_8 звернулась з заявою про те, що у сусідів з будинку АДРЕСА_3 відбувається сварка, чутно крики; 09.01.2021 року від ОСОБА_8 надійшла заява про виникнення конфлікту з сусідами з будинку АДРЕСА_3 . Згідно ІІПС Інформаційний портал НП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, розпивання спиртних напоїв та вчинення домашнього насильства не притягувались.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу УРСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , приймаючи до уваги письмові пояснення третьої особи ОСОБА_6 , судом встановлено, що відповідачі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 систематично порушують правила співжиття, що робить неможливим для позивача проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Доказів протилежного матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З огляду на викладене, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення йому перешкоди у користуванні і володінні 1/2 частиною житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , шляхом виселення ОСОБА_4 , враховуючи, що відповідачі не є членами сім`ї позивача, а також те, що останні порушують правила співжиття, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідачів, судовий збір в розмірі 908 грн. судом покладається на ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа: ОСОБА_6 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з місця реєстрації та виселення - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) перешкоди у користуванні і володінні 1/2 частиною житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ).

Усунути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) перешкоди у користуванні і володінні 1/2 частиною житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом виселення ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.10.2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С.Холод