ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Абрамова П.С., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2021 року (повний текст рішення складено 10 грудня 2021 року) по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 липня 2003 року між сторонами справи було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачем зазначено, що фактичні сімейні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться та вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим.

На думку ОСОБА_2 , причиною припинення сімейних відносин між сторонами цивільної справи є домашнє насилля та відмінність їх поглядів на інститут шлюбу і взаємних обов`язків.

У зв`язку з вищевказаним, позивач прохала суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_1 , зареєстрований 18 липня 2003 року міським відділом реєстрації Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №991; дітей після розірвання шлюбу: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишити проживати разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 18 липня 2003 року міським відділом реєстрації Харківського обласного управління юстиції за №191851, актовий запис №991.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2021 року в частині задоволених позовних вимогне погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прохає скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2021 року в частині розірвання шлюбу та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача у частині розірвання шлюбу відмовити в повному обсязі.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що при ухваленні місцевим судом оскаржуваного судового рішення не було з`ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи, а також допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

На думку відповідача, збереження шлюбу не суперечитиме інтересам подружжя, а розірвання шлюбу негативним чином вплине на психологічний стан спільних дітей.

Крім того, відповідач прохав надати сторонам по справі строк для примирення тривалістю шість місяців.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

ОСОБА_1 , взявши участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, вимоги апеляційної скарги підтримав та прохав їх задовольнити, з підстав, викладених у ній.

Інші учасники справи, будучи повідомлені про час, дату та місце судового засідання, до зали суду на розгляд даної справи не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_1 від 18 липня 2003 року, виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 18 липня 2003 року зроблено запис за №991 (а.с. 21).

Відповідно до свідоцтва про народження, Серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 19 грудня 2012 року, ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_3 , батьками якого є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 18).

Відповідно до свідоцтва про народження, Серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції від 20 липня 2007 року, ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 19).

Відповідно до свідоцтва про народження, Серії НОМЕР_4 , виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_9 народилася ОСОБА_5 , батьками якої є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про народження, Серії НОМЕР_5 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 12 березня 2019 року, ІНФОРМАЦІЯ_10 народилася ОСОБА_6 , батьками якої є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 20).

Щодо меж перегляду рішення суду першої інстанції

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині розірвання шлюбу, то у колегії суддів відсутні підстави для перегляду рішення суду першої інстанції в частині, яка не оскаржена.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України).

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не бажає продовжувати шлюбні відносини із відповідачем та вважає, що збереження шлюбу є неможливим.

Отже, встановивши, що позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем, збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, суд першої інстанції, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Щодо клопотання про примирення

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком».

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17).

Отже, з вищевказаного вбачається, що надання строку для примирення не є обов`язком суду, а тому, відповідно, ненадання такого строку для сторін справи не може бути підставою для скасування судового рішення.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Що ж стосується доводів відповідача щодо погіршення психологічного стану спільних дітей сторін справи у результаті розлучення, то колегія суддів не бере даний довід до уваги, адже він ґрунтується виключно на припущеннях ОСОБА_1 , у той час як нормами цивільного процесуального законодавства прямо передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Крім того, відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2021 року без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2022 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді П.С. Абрамов

О.О. Панченко