Ухвала

09 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 552/2960/15-ц

провадження № 61-4052св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 07 квітня 2022 року у складі колегії суддів: Дряниці Ю. В., Бутенко С. Б., Чумак О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору від 30 серпня 2006 року № 0 у розмірі 523167,89 грн.

30 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Київського районного суду

м. Полтави від 22 липня 2015 року, у якій просила зазначене рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 07 квітня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2015 року відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2015 року відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 була у повній мірі обізнана про наявність оскаржуваного судового рішення, отримала його копію ще в 2015 році, правом на його оскарження у визначений законом строк не скористалась.Оскільки ОСОБА_1 оскаржила рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2015 року лише 30 листопада 2020 року, тобто після спливу більш як п`яти років, при цьому поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення не довела, то у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне провадження та у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити.

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила ухвалу апеляційного суду, справу передати до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_1 , яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2015 року, на підставі частини першої статті 294 ЦПК України має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. З урахуванням частини першої статті 69, частини третьої статті 70, частини першої статті 294 ЦПК України (в редакції чинній, на момент постановлення оскаржуваного рішення суду від 22 липня 2015 року) та вручення копії рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 липня 2015 року лише

19 листопада 2020 року, строк на апеляційне оскарження указаного рішення розпочався 20 листопада 2020 року та закінчився 30 листопада 2020 року.

УхвалоюВерховного Суду від 16 травня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Разом з цим, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2021 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 2-3887/2009(провадження № 61-17369св20), в якій колегія суддів виходила з того, що існують різні підходи щодо застосування норм ЦПК України та ГПК України у відповідній редакції, якими визначаються строки апеляційного оскарження судових рішень, ухвалених до 15 грудня 2017 року: в одних випадках суди застосовують процесуальні норми, які були чинними станом на момент ухвалення судом першої інстанції судового рішення, в інших - визнають, що застосуванню підлягають процесуальні норми в редакції, яка діяла безпосередньо перед набранням чинності ЦПК України та ГПК України в новій редакції на підставі Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

№ 2147-VІІІ. Наведені вище правові висновки свідчать про різний підхід до застосування Верховним Судом пункту 13 Перехідних положень ЦПК України та ГПК України.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 березня 2021 року прийнято до розгляду справу № 2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21). Процесуальне питання, яке підлягає вирішенню в цій справі, є подібним до питання, переданого на вирішення Великої Палати Верховного Суду в справі

№ 2-3887/2009.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється в випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Тому колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 552/2960/15-ц до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 2-3887/2009.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук