Провадження № 2/761/2984/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.,

при секретарі: Соломон О.М.,

за участі:

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Звєрькова Наталія Володимирівна про встановлення факту проживання однією сім`єю як мачуха та падчерка, -

В С Т А Н О В И В:

14.07.2020 року до Голосіївського районного суду м.Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Звєрькова Наталія Володимирівна про встановлення факту проживання однією сім`єю.

03.11.2020 року справа надійшла за підсудністю до Печерського районного суду м.Києва.

11.01.2021 року справа надійшла за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

В позовних вимогах, з врахуванням заяви від 08.06.2021 року позивач просить:

встановити факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю, як мачухи та падчерки з 02.10.1976 року по 15.01.2020 року;

змінити черговість одержання права на спадкування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , яка була дружиною батька позивача з 02.10.1976 року. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 батька, мачуха залишилась проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яку батько заповів в рівних частинах позивачу та його дружині - ОСОБА_3 .

Як зазначає позивач, починаючи з 02.10.1976 року і по день смерті вона з ОСОБА_3 проживала однією сім`єю і їх пов`язували стосунки мачухи та падчерки та спільний побут, разом святкували сімейні свята та підтримували стосунки як матері та доньки; в похилому віці лише позивач опікувалась ОСОБА_3 коли вона хворіла - відвідувала та придбавала ліки, готувала їжу, сплачувала комунальні послуги. Крім того, позивач здійснювала поховання ОСОБА_3 .

На виконання вимог законодавства, як зазначила позивач, вона подала заяву про прийняття спадщини. Однак оскільки для прийняття спадщини необхідно встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, позивач звернулась до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засід ання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на заявлені вимоги до суду не направила.

Третя особа представника в судове засідання не направила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, пояснення на заявлені вимоги до суду не направила.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після реєстрації шлюбу 24.11.1979 року, ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». В подальшому, після реєстрації шлюбу 06.01.1989 року, ОСОБА_6 змінила прізвище на «ОСОБА_6».

З копій документів вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є падчеркою ОСОБА_3 (батько позивача та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 02.10.1976 року).

Батько позивача - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_7 його спадкоємцями стали дружина - ОСОБА_3 та дочка - ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини звернулись:

-06.02.2020 року - ОСОБА_1 , як особа яка проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та належить до четвертої черги за законом;

-ІНФОРМАЦІЯ_6 - ОСОБА_2 - рідна племінниця померлої (належить до п`ятої черги спадкоємців).

Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановленняцих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо

Як зазначено в ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом). Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, які не перебували зі спадкодавцем у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (КЦС ВС від 07.02.2018 р. №127/1765/16).

Доказами спільного проживання можуть бути показання свідків, довідка ЖЕК або запис у будинковій книзі, відмітка в паспорті, наявність у спадкоємця свідоцтва про смерть та інших особистих речей і документів померлого, медичне обслуговування за спільною адресою, довідки з відповідних органів самоврядування про факт проживання однією сім`єю, трафіки мобільних телефонів, де буде видно, що особи ночували за однією адресою, тощо.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна для спільного користування, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Самі лише показання свідків не є достатніми доказами про наявність у позивача із спадкодавцем сім`ї в розумінні статті 3 СК України (ВС 16.01.2019 р. №343/1821/16-ц, 22.08.2018 р. №644/6274/16-ц, 12.12.2019 р. №466/3769/16, 24.06.2021 р. №694/646/20, 13.07.2021 р. №522/10375/19).

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (стаття 1269 ЦК України).

Як визначено статтею 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В той де час стаття 1265 ЦК України визначає, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона з мачухою проживали за різними адресами: мачуха за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначене підтверджується інформацією про зареєстровані місця проживання.

Крім того, позивач в судовому засіданні пояснила, що вони з мачухою проживали як звичайна родина, яка потребує підтримки інших членів родини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_3 .

При зверненні до суду з позовом, позивач зазначала, що вона сплачувала за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , однак як вбачається з копій квитанцій, платником зазначених платежів позивач не була.

Під час слухання справи позивач не надала суду доказів, що вона проживала зі спадкодавцем як сім?я, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю, як мачухи та падчерки з 02.10.1976 року по 15.01.2020 року.

Частина 2 статті 1259 ЦК України визначає, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Оскільки судом під час слухання справи не було встановлено, що позивач проживала однією сім`єю з померлою мачухою, тобто вона не належить до спадкоємців четвертої черги, інший спадкоємець - ОСОБА_2 належить до спадкоємців п`ятої черги, суду не надано доказів що позивачпротягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу ОСОБА_3 , яка через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво була у безпорадному стані, спадкоємців першої черги нотаріусом не встановлено, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині змінити черговість одержання права на спадкування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Звєрькова Наталія Володимирівна про встановлення факту проживання однією сім`єю як мачуха та падчерка - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текс рішення виготовлено 15 листопада 2022 року

Суддя: Н.Г. Притула