Справа № 216/3115/22
провадження №2/216/2256/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Хомик І.І.

за участі секретаря судового засідання Ткаченко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та зобов`язання вчинити певні дії мотивуючи тим, що починаючи з 25.11.2019 року по 24.03.2022 року позивачка перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Мегапромекологія». 24.03.2022 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи за угодою сторін. Їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата за липень 2020 року, жовтень 2020 року та з січня 2022 року по 24.03.2022 року в розмірі 56 102,04 грн., компенсація за невикористанні дні всіх видів відпусток не нараховувалася. Також відповідачем не було сплачено за позивачку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому відповідно не було зараховано страховий стаж за період з січня 2022 року по 24.03.2022 року. В день звільнення з роботи відповідач не провів з позивачем повного розрахунку по заробітній платі, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі та не нарахована компенсація за невикористані дні відпусток за відрахування обов`язкових платежів в розмірі 11 736,69 грн., в зв`язку з чим і звернулася до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» у судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 25.11.2019 року по 24.03.2022 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Мегапромекологія», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 запис № 21 - № 23. 24.03.2022 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи за угодою сторін, що підтверджується витягом з наказу № 17-К про припинення трудового договору (контракту).

Згідно довідки № МПЕ00000007 від 01.06.22р. станом на 01.06.22р. заборгованість по виплаті заробітної плати ОСОБА_1 складає 56 102,04 грн.

Відповідно до довідки ТОВ «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» № 24/3 від 24.03.22р. ОСОБА_1 станом на 24.03.22р. невикористала 8 календарних днів щорічної основної відпустки та 17 календарних днів додаткової оплачуваної соціальної відпустки за 2022р. Сума компенсації за невикористані дні відпустки за відрахуванням обов`язкових платежів згідно розрахунку позивача складає 11 736,69 грн. Відповідач розрахунку суми компенсації за невикористані дні відпустки суду не надав, розрахунок позивача не спростував.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Нормами ст. 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів (ст. 98 КЗпП України).

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За практикою Європейського суду з прав людини (справа «Будченко проти України», заява №38677/06) концепція «майна» не обмежується існуючим майном, може охоплювати активи, включаючи вимоги, стосовно яких можна було би довести, що заявник принаймні мав «законні сподівання» щодо отримання можливості ефективного володіння правом на власність.

Тобто невиплачена заробітна плата є майном та однозначно підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому зарплати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, судом встановлено наявність заборгованості нарахованої та невиплаченої заробітної плати і компенсації за невикористані дні щорічної відпустки ОСОБА_1 , яка за період з 25.11.2019 року по 24.03.2022 року складає відповідно 56 102,04 грн. та 11 736,69 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається яка на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надала докази щодо суми сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та інші податки і збори, які має сплатити відповідач до державного бюджету за період з січня 2022 року по 24.03.22р., тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 81, 89, 128, 133, 141, 206, 258-259, 263-265, 268, 276-279 ЦПК України, статтями 115, 116, 117, 233, 237-1 КЗпП України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату при звільненні за липень 2020 року, жовтень 2020 року та з 01.01.2022 року по 24.03.2022 року включно, визначена з утриманням податків та інших обов`язкових платежів в сумі 56 102,04 грн. (п`ятдесят шість тисяч сто дві гривні чотири копійки).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки (25 календарних днів) при звільнені, визначена з утриманням податків та інших обов`язкових платежів в сумі 11 736,69 грн.(одинадцять тисяч сімсот тридцять шість гривень шістдесят дев`ять копійок).

Відмовити у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» сплатити за ОСОБА_1 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інші податки і збори за період з січня 2022 року по 24.03.2022 року, шляхом перерахування відповідних платежів до державного бюджету.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя І.І. Хомик