Справа № 314/5291/21
Провадження № 2/314/341/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2022 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/5291/21 за позовом ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна, Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування.В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 . До складу спадкового майна входить житловий будинок АДРЕСА_1 , який ОСОБА_4 , у свій час, успадкував за заповітом, посвідченим секретарем Михайлівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області 03.05.1993 за № 105, від своєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останній будинок належав на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок № 234 від 20.06.1991, виданого на підставі рішення виконкому Вільнянської райради від 13.12.1990 № 228. Після смерті матері її чоловік ОСОБА_4 звернувся із заявою про прийняття спадщини до Вільнянської державної нотаріальної контори після спливу 6-місячного строку, встановленого законом, але фактично прийняв спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), вступивши у володіння та користування будинком, речами домашнього вжитку, ощадними книжками. Зокрема, він сплачував комунальні платежі, користувався земельною ділянкою. Спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , під № 381 за 1998 рік було заведено Вільнянською державною нотаріальною конторою, однак свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері ОСОБА_4 не отримав.

У встановлений законом строку вона, як спадкоємиця за законом першої черги, звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріально округу Запорізької області Вовк І.І. В подальшому вона звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , однак постановою приватного нотаріуса від 06.09.2021 за № 1576/02-31 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на день смерті ОСОБА_5 , призначений нею спадкоємець ОСОБА_4 не був зареєстрований та не проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області і не подав заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), а також не надано документів, які б підтверджували фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном ОСОБА_4 . Таким чином, на думку приватного нотаріуса, ОСОБА_4 вважається таким спадкоємцем, що спадщину не прийняв після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, позивач просить встановити факт прийняття ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщини, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, а також визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , як за спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не переоформив своїх спадкових прав.

Ухвалою суду від 25.11.2021 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

11.01.2022 завідувач Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Євграфова О.М. через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області (а.с. 47).

26.01.2022 через канцелярію суду надійшов відзив на позов (а.с. 58-59), у якому представник Михайлівської сільської ради, не погоджуючись із позовними вимогами, стверджує, що за змістом ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) діями, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний вступ спадкоємця в управління або володіння спадковим майном (спільне проживання спадкоємця з померлим безпосередньо перед смертю, що встановлюється за його паспортом, де присутній штамп про його реєстрацію зі спадкодавцем в одному будинку, довідкою ЖЕД про реєстрацію спадкодавця на день його смерті та з ким), подання заяви про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк). Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.12.2021 у справі № 369/6884/18, дії, спрямовані на прийняття спадщини, тобто фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном або подання до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, мають бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Разом з тим, ОСОБА_4 на день смерті ОСОБА_5 не був зареєстрований та не проживав разом зі спадкодавцем, про що свідчить довідка виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 13.01.2022 № 02-11-03/06. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчити про те, що ОСОБА_4 фактично вступив в управління або володіння спадковим майном після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. На думку представника відповідача, ОСОБА_4 не прийняв спадщину після смерті матері, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

02.02.2022 через канцелярію Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов відповідь на відзив (а.с. 68), у якому позивач стверджує, що у позові не ставиться питання щодо проживання спадкоємця разом за спадкодавцем на час відкриття спадщини. Нормами ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) було передбачено певні дії, які б свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автомобільним засіб чи іншу самохідну машину чи механізм, державного акту на право приватної власності на землю чи інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкоємця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. В свою чергу, суду були надані копії ощадних книжок та договорів з установами по надання населенню комунальних послуг, укладені щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , які були переоформлені на ім`я спадкоємця її чоловіка ОСОБА_4 . Крім того, факт вступу в управління спадковим майном на успадкування речей домашнього вжитку може бути підтверджений показаннями свідків. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

08.02.2022 через канцелярію Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов лист приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. про розгляд справи без участі приватного нотаріуса (а.с. 82).

30.08.2022 на електронну адресу Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла заява представника позивача адвоката Луньової Л.В. про звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 138).

Крім того, 30.08.2022 аналогічного змісту клопотання про звільнення від сплати судовогозбору на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" подано через канцелярію суду і позивачем ОСОБА_1 (а.с. 140).

Ухвалою суду від 03.10.2022 задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 , останню звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про визнання факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

24.10.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засідання позивач та її представник на задоволенні позовних вимог наполягали на тих підставах, що зазначені в позові.

Представник відповідача заперечував проти позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

За клопотанням позивача у судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_6 , який повідомив суду, що знав покійного ОСОБА_7 , який був чоловіком позивачки. Відразу після смерті матері ОСОБА_4 переїхав до с. Михайлівка, де проживав у будинку, належному покійній матері, за адресою: АДРЕСА_1 . Він декілька разів відвідував ОСОБА_4 за цієї адресою, разом ходили на рибалку.

Заслухавши позивача, її представника, представника відповідача та свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 02.02.2021 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 8).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Заповітів ОСОБА_4 не залишив, тому спадкування спадщини, яка відкрилась після його смерті, має здійснюватися за законом.

У встановлений законом 6-місячний строк до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_4 звернулась дружина померлого, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 26.04.1980 Комунарським відділом РАЦС (а.с. 9), ОСОБА_1 , що підтверджується її відповідною заявою у фотокопії спадкової справи № 15/2021, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 85 зворотна сторона).

Інших спадкоємців протягом встановленого законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також на час розгляду справи встановлено не було.

В подальшому ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо належного померлому житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с. 113), однак постановою від 06.09.2021 за № 1576/02-31 (а.с. 16) нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. На обґрунтування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом зазначено, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 . На день смерті ОСОБА_5 призначений нею спадкоємець ОСОБА_4 не був зареєстрований та не проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, і не подав заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), а також не надано документів, які б підтверджували фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном ОСОБА_4 . Таким чином, він вважається таким спадкоємцем, що спадщину не прийняв після матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про право власності № НОМЕР_3 від 20.06.1991, видане на підставі рішення виконкому Вільнянської райради від 13.12.1990 № 228 та технічний паспорт (а.с. 11-15).

Згідно заповіту, посвідченого 03.05.1993 секретарем виконавчого комітету Михайлівської сільської ради народних депутатів, зареєстрованого в реєстрі за № 105, спадкодавець ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно де б воно не знаходилось із чого б не складалось та усе, що буде належати на день її смерті, ОСОБА_4 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла в с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 20.04.1998 Михайлівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області (а.с. 7).

Цивільний кодекс України, який набрав чинності 01.01.2004, у книзі шостій "Спадкове право" містить норми, які врегульовують правовідносини, що виникають у зв`язку із спадкуванням.

У пункті 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 матері чоловіка позивача ОСОБА_4 спадкові відносини були врегульовані відповідними норми Цивільного кодексу УРСР (1963 року).

За правилами ст. 529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого.

Згідно зі ст. 553 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Статтею 561 ЦК УРСР (1963 року) було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 560 ЦК УРСР (1963 року) є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР (1963 року) його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини.

Так, згідно ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.12.2021 у справі № 369/6884/18, зазначені в ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) дії повинні були бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Аналіз змісту ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) дає підстави для висновку, що діями, які свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ спадкоємця в управління або володіння спадковим майном; подання заяви про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строку для прийняття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Як зазначено в п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994, якадіяла на час відкриття спадщини, фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

З показань свідка ОСОБА_6 судом встановлено, що ОСОБА_4 одразу після смерті матері переїхав на постійне проживання у будинок матері за адресою: АДРЕСА_1 , де і помер у 2021 році, що узгоджується з відомостями, зазначеними у свідоцтві про смерть, за яким місцем смерті ОСОБА_4 є с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області.

Факт володіння та користування ОСОБА_4 спадковим майном після смерті матері ОСОБА_5 підтверджується також наявними у матеріалах справи копіями договорів: про користування електричною енергією від 07.11.2005 № 0809314, укладеного між ОСОБА_4 та ВАТ "Запоріжжяобленерго" (а.с. 21-22); про надання комунальних послуг мешканцям території Михайлівської сільської ради від 29.05.2005 № 495, укладеного між ОСОБА_4 та КП "Облсількомунгосп" (а.с. 23-24); про надання послуг з газопостачання від 26.07.2006 № 20055, укладений між ОСОБА_4 та ВАТ «Запоріжгаз» в особі Вільнянського управління по газопостачанню та газифікації (а.с. 26-29), а також копіями актів: Вільнянського управління газового господарства від 02.05.2006 на ім`я ОСОБА_4 про встановлення пломби газового обладнання (а.с. 25), Вільнянського РЕМ від 17.01.2002, адресованого ОСОБА_4 , щодо заборгованості за спожиту електроенергію (а.с. 25). Зі змісту вказаних документів вбачається, що їх предметом є надання та споживання комунальних послуг по об`єкту нерухомого майна, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що, в свою чергу, підтверджує факт користування померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 спадковим майном після смерті матері ОСОБА_5 .

Крім того, як встановлено у судовому засіданні, у ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_5 була наявна ощадна книжка по рахунку № НОМЕР_5 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 , за якою 09.11.2000 ОСОБА_4 отримав грошові кошти у сумі 150 грн. (а.с. 18-20).

Суд, оцінивши наявні у справі докази в порядку ст. 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості та керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, знаходить їх достатніми та допустимими, такими що узгоджуються між собою та об`єктивно доказують факт прийняття ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, спадщини, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, отже, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При подачі позову до суду ОСОБА_1 ухвалою суду від 03.10.2022 була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви про майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, мінімальний розмір судового збору у 2021 році, у якому ОСОБА_1 подала позов, складає 908 гривень.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір справляється за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

При звернені до суду з позовом ОСОБА_1 заявлено вимогу немайнового характеру щодо встановлення факту, що має юридичне значення, за яким сума судового збору складає 908 гривень, а також майнову вимогу щодо визнання права власності у порядку спадкування на житловий будинок загальною вартістю 161737 гривень, один відсоток від ціни позову становить 1617 гривень 37 копійок. Позовні вимоги задоволені повністю, таким чином, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі, який складається з суми судового збору за вимогами майнового та немайнового характерів, а саме 2525 гривень 37 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Михайлівської сільської ради (, адреса місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, с. Михайлівка, вул. Слободчикова, 17), треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області (адреса місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 6), про визнання факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, спадщини, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Запоріжжя, громадянкою України, паспорт серії НОМЕР_7 , виданий 17.10.2001 Комунарським РВ Запорізького МУ УМВС України в Запорізькій області, РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Михайлівської сільської ради (, адреса місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, с. Михайлівка, вул. Слободчикова, 17) на користь держави судовий збір у розмірі 2525 гривень 37 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 28.10.2022.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

28.10.2022