Справа № 0907/2-217/2011
Провадження № 6/344/165/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Мелещенко Л.В., ознайомившись з заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Бойчука Мирослава Йосиповича про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання,-

В С Т А Н О В И ЛА:

17 листопада 2022 року до суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - адвоката Бойчука Мирослава Йосиповича про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у цивільній справі № 0907/2-217/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні допоміжним приміщенням.

Вивчивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи № 0907/2-217/2011, суддя виходить з наступного.

За змістом положень частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 433 Цивільного процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Частина третя статті 433 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Отже, вказане питання розглядається судом у найкоротші терміни у судовому засіданні з повідомленням сторін по справі.

Вказана норма процесуального закону відноситься до Розділу VІ Цивільного процесуального кодексу України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

Таким чином, оскільки вимоги заяви ОСОБА_1 врегульоване статтею 433 Цивільного процесуального кодексу України та належить до питань пов`язаних з виконанням судових рішень, тому вимоги статті 183 Цивільного процесуального кодексу України поширюються на зазначену заяву заявника.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення викладені у статті 183 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно частини другої статті 183 Цивільного процесуального кодексу України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

В обґрунтування вимог заяви заявник вказує, що 24 березня 2014 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у цивільній справі № 0907/2-217/2011 видано виконавчий лист про усунення перешкод у користуванні горищем та належних ОСОБА_1 1/3 сходових кліток по АДРЕСА_2 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вчинити певні дії.

На виконання даного рішення суду 26 вересня 2014 року видано виконавчі листи.

З матеріалів цивільної справи № 0907/2-217/2011 вбачається, що сторонами по даній справі є позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Проте заявником, в порушення вимог частини другої статті 183 Цивільного процесуального кодексу України, не надано до суду доказів на підтвердження скерування (надіслання, надання) копії заяви з доданими до неї додатками усім учасникам справи, а саме: відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідно до положень статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною четвертою статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» та від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності заяв, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Цивільним процесуальним кодексом України.

Частина четверта статті 183 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За встановлених обставин суддя дійшла висновку про наявність підстав для повернення заявнику заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки при зверненні до суду заявником не долучено доказів, які мали б підтвердити надіслання засобами поштового зв`язку та/або надання заяви разом із додатками усім учасникам справи, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що зумовлює застосування наслідків, передбачених частиною четвертою статті 183 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 183, 258-261, 353, 354, 433 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Бойчука Мирослава Йосиповича про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання - повернути заявнику без розгляду.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мелещенко Л.В.