Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1466/15-ц Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 247 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

справу №296/1466/15-ц за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на дії та рішення старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Волинця Богдана Олеговича, за участі боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через представника ОСОБА_3 ,

на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 14 вересня 2021 року, яка постановлена під головуванням судді Рожкової О.С. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі ТзОВ «Авто Просто» або товариство) звернулося до суду зі скаргою в порядку розділу VII ЦПК України. Просило: поновити строк для подання скарги; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Волинця Б.О. при винесенні постанови від 11 вересня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №49689309 із примусового виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 липня 2015 року в справі №296/1466/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 боргу; скасувати постанову від 11 вересня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №49689309 про примусове стягнення з ОСОБА_2 боргу згідно з рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 липня 2015 року в справі №296/1466/15-ц.

Скарга обґрунтована тим, що 23 грудня 2015 року старшим державним виконавцем Корольовського відділу ДВС м.Житомира Буйненко Г.А. було відкрите виконавче провадження №49689309 на підставі виконавчого листа №396/1466/15-ц, виданого Корольовським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Авто Просто» боргу в сумі 73 879,65 грн. Товариство неодноразово зверталося до відділу ДВС із метою з`ясування здійснення виконавчих дій. Останній візит до виконавчої служби був здійснений у серпні 2019 року, але зустрітися із виконавцем Волинцем Б.О. не вдалося через відсутність останнього. З серпня 2019 року візити до виконавчої служби не здійснювалися через запровадження на території України карантину в зв`язку з спалахом коронавірусу. Карантин тривав до 30 квітня 2021 року. Товариство 25 березня 2021 року направило запит до ДВС про надання інформації про хід виконавчого провадження, на якій 23 квітня 2021 року отримало відповідь та копію постанови від 11 вересня 2018 року, яка винесена старшим державним виконавцем Корольовського відділу ДВС м.Житомира Волинцем Б.О. у виконавчому провадженні №49689309, про закінчення виконавчого провадження з посиланням на положення п.9 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно з довідки від 18 травня 2018 року №347, начебто виданої ТзОВ «Авто Просто», заборгованість погашена у повному обсязі. Насправді товариство довідку від 18 травня 2018 року №347 про погашення заборгованості ОСОБА_2 перед скаржником не видавало, а тому ОСОБА_2 не виконала рішення суду. Загалом згідно з рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 липня 2015 року в справі №196/1466/15-ц за позовом ТзОВ «Авто Просто» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення суми боргу в розмірі 73 879,65 грн. борг сплачений частково у незначній сумі. Неправомірні дії щодо винесення незаконної постанови про закінчення виконавчого провадження порушує гарантоване державою право стягувача на належне та своєчасне примусове виконання рішення суду.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01 липня 2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» поновлений строк для звернення до суду зі скаргою в порядку розділу VII ЦПК України.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 14 вересня 2021 року скарга задоволена. Визнані неправомірними дії старшого державного виконавця Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Волинця Б.О. при винесенні постанови від 11 вересня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №49689309 із примусового виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 липня 2015 року в справі №296/1466/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 боргу. Скасована постанова від 11 вересня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №49689309, винесена старшим державним виконавцем Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Волинцем Б.О., про примусове стягнення з ОСОБА_2 боргу згідно з рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 липня 2015 року в справі №296/1466/15-ц.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через представника адвоката Касянчука С.В. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, а скаргу ТзОВ «Авто Просто» на дії та рішення державного виконавця Волинця Б.О. в справі №296/1466/15-ц залишити без розгляду.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що товариством не надано доказів на підтвердження того факту, що ним не видавалася довідка від 18 травня 2018 року №347 про погашення заборгованості ОСОБА_2 . Скаржник в клопотанні про поновлення строку на оскарження рішень державного виконавця посилався на те, що з серпня 2019 року ним не здійснювалися візити до відділу ДВС через запровадження на території України карантину. Однак, карантин в Україні був запроваджений з 12 березня 2020 року, а тому незрозуміло, чому період із вересня 2019 року по березень 2020 року скаржник відносить до карантину. Про ненадходження коштів товариству було відомо відразу після дати чергового платежу, який мав відбутися, але стягувач звернувся до державного виконавця лише 25 березня 2021 року. Товариство направило скаргу до суду через 47 днів після того, як отримало відповідь від Корольовського відділу ДВС м.Житомира про закінчення виконавчого провадження та копію постанови від 11 вересня 2018 року. Доказів реальної та об`єктивної неможливості подання скарги в десятиденний строк з дня отримання відповідної постанови не надано. Неналежна реалізація своїх прав стягувачем не може слугувати підставою для поновлення пропущеного строку на подання скарги, а тому суд першої інстанції безпідставно поновив строк для звернення до суду з скаргою.

У відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «Авто Просто» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження №49689309. Постанова про закінчення виконавчого провадження від 11 вересня 2018 року не порушує прав та обов`язків ОСОБА_1 і не стосується його майнових прав або інших законних інтересів. Оскільки рішення в повному обсязі ОСОБА_2 не виконане, то ТзОВ «Авто Просто» не видавало довідки від 18 травня 2018 року №347 про погашення заборгованості боржником. Такої довідки не існує. Боржник та державний виконавець доказів про повне виконання рішення суду не надали.

У судовому засіданні, проведеному судом апеляційної інстанції в режимі відеоконференції, представник боржника ОСОБА_1 адвокат Касянчук С.В. апеляційну скаргу підтримав. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а скаргу, подану ТзОВ «Авто Просто» в порядку розділу VII ЦПК України, залишити без розгляду, оскільки строк для подання скарги, на його переконання, пропущений без поважних причин, а суд першої інстанції поновив строк без достатніх підстав. Також не надано доказів того, що товариством не видавалася довідка від 18 травня 2018 року №347 про погашення ОСОБА_2 заборгованості.

Представник ТзОВ «Авто Просто» заперечив задоволення апеляційної скарги. Просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Пояснив, що строк для звернення із відповідною скаргою товариство пропустило з поважних причин. Суд першої інстанції дослідив обставини, які доводять поважність причин пропуску строку та на законних підставах поновив такий. Крім того, виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, а невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Рішення суду не виконано.

Інший божник ОСОБА_2 та представник органу ДВС до суду не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи не спрямовували. За змістом положень частини другої ст.372 ЦПК України неявка боржника та державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду. Крім того, явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною першою ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) визначає виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб). Розуміє під цим сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша ст.74 Закону).

На підставі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За положеннями частини другої ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.9 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 липня 2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 23 листопада 2015 року залишено без змін, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» заборгованість за угодою про надання послуг в сумі 73 879,65 грн.

У Корольовському відділі ДВС м.Житомира ГТУЮ у Житомирській області перебував на виконанні виконавчий лист №296/1466/15-ц від 03 грудні 2015 року, виданий Корольовським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Авто Просто» заборгованості за угодою про надання послуг в сумі 73 879,65 грн.

Старшим державним виконавцем Корольовського відділу ДВС м. Житомира Волинцем Б.О. 11 вересня 2018 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №49689309 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТзОВ «Авто Просто» заборгованості в сумі 73 879,65 грн, із посиланням на положення п.9 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.39). У постанові прописано, що згідно з довідкою від 18 травня 2018 року №347, виданою ТзОВ «Авто Просто», заборгованість боржником погашена у повному обсязі.

Із листа начальника Корольовського відділу ДВС в м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Карпюка С. від 07 квітня 2021 року №19.22/20/2021/4/ слідує, що дійсно на примусовому виконанні в Корольовському відділі ДВС у місті Житомирі перебувало виконавче провадження, яке внесено до автоматизованої системи виконавчого провадження за №49689309, із виконання виконавчого листа №296/1466/15ц, виданого Корольовським районним судом м. Житомира 03 грудня 2015 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Авто Просто» заборгованості в сумі 73 879,65 грн. Згідно з відомостями, які містяться в автоматизованій системі виконавчого провадження, 11 вересня 2018 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у відповідності до п.9 частини першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним погашенням заборгованості боржником, відповідно до довідки від 18 травня 2018 року №347, виданої ТзОВ «Авто Просто» (а.с.37).

Разом із тим, із наданої ТзОВ «Авто Просто» копії платіжного доручення вбачається, що на рахунок стягувача на виконання виконавчого листа від 03 грудня 2015 року №296/1466/15-ц Корольовським відділом ДВС м.Житомира 27 липня 2018 року перераховані грошові кошти в сумі 6 618,35 грн примітка: борг із ОСОБА_4 (а.с.44). Окрім того, на виконання виконавчого листа від 03 грудня 2015 року №296/1466/15-ц Богунським відділом ДВС м.Житомира 25 червня 2020 року та 19 серпня 2020 року платіжними дорученнями відповідно №№7797,10798 на рахунок ТзОВ «Авто Просто» перераховані грошові кошти в сумі 1 510,11 грн (1 140,71 + 369,40) призначення платежу: борг з ОСОБА_1 (а.с.42-43). Тобто, на виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 липня 2015 року в справі №196/1466/15-ц за позовом ТзОВ «Авто Просто» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за угодою про надання послуг в сумі 73 879,65 грн. божниками сплачено загалом 8 128,46 грн. та залишається нестягнутим борг 65 751,19 грн.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання у повному обсязі боржниками рішення суду в справі №196/1466/15-ц за позовом ТзОВ «Авто Просто» до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення суми боргу в розмірі 73 879,65 грн. Державним виконавцем також не надано доказів фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим листом щодо боржника ОСОБА_2 . Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду про часткове погашення заборгованості та часткове виконання рішення суду не спростовують. Отже, фактичного виконання у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом не доведено. За таких обставин підстав для закінчення виконавчого провадження згідно з п.9 частин першої ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у державної виконавчої служби не було, а дії державного виконавця передчасні та неправомірні при недоведеності обставин реального виконання судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність дій старшого державного виконавця Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Волинця Б.О. при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №49689309 із підстав повного виконання судового рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ТзОВ «Авто Просто» подало скаргу через 47 днів після отримання відповіді від відділу ДВС та пропустило строк на оскарження дій державного виконавця, а поважність пропуску такого строку не доведена скаржником спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до змісту ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду, зокрема, в десятиденний строк із дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в справі №439/1493/15-ц міститься висновок щодо застосування положень ст.449 ЦПК України, у якому зазначено, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому, судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст.126 ЦПК України).

Відповідно до частини першої ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Із матеріалів справи вбачається, що 07 травня 2021 року ТзОВ «Авто Просто» здало на пошту скаргу, в якій одночасно виклало у вигляді клопотання прохання про поновлення строку для подання такої скарги, оскільки вважало, що пропустило строк з поважних причин.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 13 травня 2021 року скарга ТзОВ «Авто Просто» була залишена судом без руху та на виконання вимог ухвали товариство подало виправлену скаргу з додатками (а.с.30,31-46).

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 01 липня 2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» поновлений строк для звернення до суду зі скаргою (а.с.48).

Поновлюючи строк для подачі скарги, суд першої інстанції виходив із того, що про існування постанови від 11 вересня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №49689309 ТзОВ «Авто Просто» дізналося 23 квітня 2021 року, коли одержало листа з Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі, що підтверджується копією конверта та поштовим трекінгом (а.с.41). У м.Києві був запроваджений жорсткий карантин з обмеженням роботи громадського транспорту, 01,02,03,04 травня 2021 року були вихідними і святковими днями та мало місце велике навантаженням внаслідок неповного робочого тижня. Із викладених обставин причини пропуску строку на оскарження постанови ДВС про закінчення виконавчого провадження визнані поважними, а строк на оскарження поновлений.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Отже, останнім днем для подання скарги було 05 травня 2021 року (23 квітня 2021 року + 10 днів + 03 та 04 травня 2021 року вихідні дні), а скарга здана на пошту 07 травня 2021 року, тобто із пропуском двох днів.

Останні кошти на виконання заочного рішення Корольовського районного суду від 02 липня 2015 року надійшли стягувачу від виконавчої служби у серпні 2020 року. Карантин через коронавірус почав діяти в Україні з 12 березня 2020 року та на час, коли ТзОВ «Авто Просто» дізналося про існування постанови про закінчення виконавчого провадження (23 квітня 2021 року) та здало скаргу на пошту (07 травня 2021 року), карантин продовжував діяти на території України, оскільки був продовжений, зокрема, до 30 червня 2021 року (постанови КМУ України від 11 березня 2020 року №211, від 25 березня 2020 року №239, від 22 квітня 2020 року №291, від 04 травня 2020 року №343, від 20 травня 2020 року №392, від 17 червня 2020 року №500, від 22 липня 2020 року №641, від 26 серпня 2020 року №760, від 13 жовтня 2020 року №956, від 23 грудня 2020 року №1301, від 17 лютого 2021 року №104 та від 21 квітня 2021 року №405).

Сама по собі наявність супровідного листа відділу ДВС від 11 вересня 2018 року №49689 беззаперечно не спростовує висновків суду першої інстанції про те, що про існування постанови про закінчення виконавчого провадження скаржник дізнався 23 квітня 2021 року, а не раніше, враховуючи, що кошти на виконання заочного рішення продовжували надходити стягувачу до серпня 2020 року та бути обізнаним та вважатися обізнаним у даному випадку не можна ототожнювати при невиконаному рішенні суду першої інстанції та не встановленні об`єктивних причин неможливості його виконання. Як неодноразово зазначалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини судові процедури мають бути справедливими.

Отже, суд першої інстанції надав належну оцінку доказам, якими обґрунтовані причини пропуску строку на подання скарги, та дійшов правильного висновку, що строк пропущений стягувачем з поважних причин, а тому на законних підставах його поновив. Із огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують поважності причин пропуску строку для звернення зі скаргою до суду при тому, що заперечення на ухвалу про від 01 липня 2021 року про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою можуть бути включені до апеляційної скарги на увалу Корольовського районного суду м.Житомира від 14 вересня 2021 року, а заперечення стягувача з цього приводу у відзиві на апеляційну скаргу безпідставні.

Також не заслуговують на увагу посилання ТзОВ «Авто Просто» у відзиві на апеляційну скаргу на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження не порушує прав та обов`язків ОСОБА_1 та не стосується майнових прав або інших законних інтересів останнього. Дійсно представник адвокат Касянчук С.В. не уповноважений представляти інтереси сторони виконавчого провадження ОСОБА_4 , але й не треба, бо він уповноважений представляти інтереси боржника ОСОБА_1 , з якого заборгованість стягнута у солідарному з ОСОБА_4 порядку. Солідарна відповідальність це відповідальність кількох боржників перед одним кредитором. При цьому у кредитора є право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частковому від усіх боржників одночасно, або від когось одного. Після того, як один із солідарних боржників погасив борг, зобов`язання інших солідарних боржників перед кредитором припиняються. Крім того, у скарзі саме ТзОВ «Авто Просто» зазначило ОСОБА_1 учасником процесу відповідач 1 (боржник). Підстави для закриття апеляційного провадження відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм матеріального і процесуального права та не спростовують правильних висновків суду першої інстанцій. Підстави для скасування оскарженого судового рішення та залишення скарги без розгляду відсутні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення у справі «Хорнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголосив, що право на звернення до суду, гарантоване ст.6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 14 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: