Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 жовтня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі Майор Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовною заявою ЗОКС «Бескид» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку суми боргу за договором кредиту та договором поруки, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа № 308/14757/19 за позовом ЗОКС «Бескид» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку суми боргу за договором кредиту та договором поруки.

Мотивуючи позовні вимоги, вказує на те, що 14 лютого 2014 року між ЗОКС "Бескид" (далі позивач) і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 105-14, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі на загальну суму 4500,00 гривень зі сплатою процентів за користування із розрахунку 36% річних від суми залишку кредиту, строком на 18 місяців до 14 серпня 2015 року, на умовах щомісячного погашення кредиту за встановленим графіком та сплатою відсотків за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором між ЗОКС "Бескид" і ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 105-14/А від 14 лютого 2014 року, за яким остання зобов`язалася перед Позивачем солідарно з ОСОБА_1 відповідати за виконання свого обов`язку згідно умов договору.

Позивач вказує на те, що 24.03.2017 року був укладений Додатковий Договір № 67 від 24.03.2017 р., згідно якого термін Кредитного Договору № 105-14 було пролонговано до 24.03.2019 р.

За період з 14.02.2014 р. по 23.12.2019 р. Відповідач сплатив всього суму - 7746,00 грн., з них: 5552,69 грн. - погашення процентів, 2193,31 грн. - погашення тіла кредиту.

Позивач вказує на те, що відповідачі за вказаним договором належним чином не виконали взяте на себе зобов`язання, і на досудову вимогу № 50 від 12.07.2019 року сплатити заборгованість сторони не реагували.

Враховуючи, що відповідачі не виконали належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість, яка станом на 24 грудня 2019 року становить 3 259,81 грн. (три тисячі двісті п`ятдесят дев`ять гривень 81 коп.), яка складається із: 2306,69 грн. сума заборгованості за кредитом та 953,12 грн. сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь.

В ході розгляду справи, 03.10.2022 року позивач, скориставшись наданими йому правами передбаченими ст. 49 ЦПК України, подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути в солідарному порядку заборгованість у розмірі 459,81 грн., а також судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Вимоги заяви обгрунтовані тим, що з часу оформлення позовної заяви, станом на 03.10.2022 року відповідачі сплатили 2800,00 грн.

Позиція сторін справи :

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та в якій зазначив, що зменшені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч. 6, 7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» за №980, №129, №358 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №655.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» за №366 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №647.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що відповідачі повідомлені належним чином повторно не з`явилися до суду без повідомлення причин, не подали відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви, клопотання сторін:

03.06.2020 року на адресу суду від представника позивача Шерегій В.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

04.02.2021 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

05.04.2021 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без участі, не заперечує проти заочного рішення згідно ст. 280 ЦПК України.

25.03.2022 року на адресу суду від представника позивача Штель О.М. надійшла заява про розгляд справи без участі та не заперечує проти заочного рішення.

03.10.2022 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог та розгляд справи без участі, не заперечує проти заочного рішення згідно ст. 280 ЦПК України.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

09.04.2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних правта обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Фактичні обставини справи:

Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року між ЗОКС "Бескид" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 105-14, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі на загальну суму 4500,00 гривень зі сплатою процентів за користування із розрахунку 36% річних від суми залишку кредиту, строком на 18 місяців з 14 лютого 2014 року по 14 серпня 2015 року, на умовах щомісячного погашення кредиту за встановленим графіком та сплатою відсотків за користування кредитом.

Факт отримання коштів першим відповідачем ОСОБА_1 у розмірі 4500,00 грн. 14.02.2014 року підтверджується видатковим касовим ордером № 347. ( а.с.8)

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору кредит надавався відповідачу ОСОБА_1 із цільовим призначенням: на споживчі цілі.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором між Позивачем ЗОКС "Бескид" і ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 105-14/А від 14 лютого 2014 року, за яким остання зобов`язалася перед Позивачем солідарно з ОСОБА_1 відповідати за виконання по зобов`язаннях останньої у повному обсязі, тобто: повернення позики, виплату відсотків за її користування, сплату додаткових відсотків.

У пункті 2.3 договору поруки від 14 лютого 2014 року, укладеному із ОСОБА_2 передбачено строк дії договору поруки 54 місяці.

Пунктом 4.1 договору поруки від 14 лютого 2014 року, укладеному з ОСОБА_4 передбачено, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов`язку за основним договором, кредитор протягом десятиденного терміну звертається до Поручителя в телефонному режимі і повідомляє про виникнення порушення по кредитному договорі, а в разі ухиляння від контракту з Кредитором, протягом 30 днів звертається з письмовою вимогою до поручителя про виконання цього обов`язку, де зазначає заборговану суму.

Як встановлено судом, 24 березня 2017 року між КС "БЕСКИД", в особі Голови Правління Шерегія В.М., та ОСОБА_1 і поручителем ОСОБА_2 був укладений Додатковий Договір № 67 від 24.03.2017 р., згідно якого термін Кредитного Договору № 105-14 від 14 лютого 2014 року було пролонговано до 24.03.2019 р. Річна відсоткова ставка становить 36 відсотків від залишку суми кредиту. Сторони домовилися графік погашення кредиту при тому, що заборгованість на дату оформлення Додаткового Договору становить: залишок основної суми кредиту 3 219,69 грн. і залишок суми відсотків 00,00 грн.

Як вбачається з кредитного договору ОСОБА_1 отримала кошти від ЗОКС "Бескид" на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності.

Позивач надав суду розрахунок заборгованості згідно якого станом на 23.12.2019 року заборгованість Відповідачів становить 3 259,81 грн. (три тисячі двісті п`ятдесят дев`ять гривень 81 коп.), яка складається із: 2306,69 грн. сума заборгованості за кредитом та 953,12 грн. сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Відповідачі не спростували вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України.

Як встановлено судом, 07.04.2016 року позивачем було направлено на ім`я першого відповідача лист-претензію позичальнику від 06.04.2016 року № 22 та на ім`я другого відповідача лист-претензію поручителю від 06.04.2016 року року № 22, про сплату залишку кредиту у розмірі 3553,88 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 931,98 грн. Суду надані докази направлення цих вимог.

03.10.2022 року через канцелярію суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_5 про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої у зв`язку з частковим погашенням боргу просить суд стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 459,81 грн., а також судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Позивач надав суду розрахунок заборгованості згідно якого станом на 03 жовтня 2022 року сума заборгованості становить 459,81 грн.

Нормативно-правове обґрунтування :

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.3 Закону "Про кредитні спілки" кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону. За правилами ст. 5 Закону "Про кредитні спілки", кредитні спілки в Україні діють відповідно до цього Закону, інших Законів та виданих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до п.1 ч.1ст.1 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", кредитні спілки належать до фінансових установ виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. 1) фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру у порядку, встановленому законом. Згідно з п. 3 ч. 1 ст.1 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"фінансовий кредит - кошти, які надаються в позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Як визначено в ч. 1 ст.1 Закону "Про кредитні спілки"кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України , за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, згідно з якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України , зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, вчинений правочин вважається правомірним, доки ця презумпція не буде спростована на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину, повинні здійснюватися, а обов`язки підлягають виконанню.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.1049 ЦК України , позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконала зобов`язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України її слід вважати такою, що прострочила виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця (Банку) на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до умов кредитного договору № 105-14 від 14 лютого 2014 року та додаткового договору № 67 від 24 березня 2017 року сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору та додаткового договору № 67 від 24 березня 2017 року відповідач ОСОБА_1 зобов`язалася погашати заборгованість за кредит і сплачувати нараховані проценти згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід`ємною частиною договору.

Статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так як своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 добровільно не виконує належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобовязання, то у позивача виникло право вимагати від боржника та поручителя повернення кредитних коштів.

Водночас суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 з вересня 2020 року виконувала умови кредитного договору, зокрема сплачувала тіло кредиту та проценти за користування кредитом, що стверджується розрахунком заборгованості станом на 03.10.2022 р. долученим до заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Правильність наданого позивачем розрахунку станом на 03.10.2022 р. відповідачі не спростували.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 допустила неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим заборгованість, яка утворилась за тілом кредиту в сумі 459,81 грн. підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом пункту 3.2 договору поруки від 14 лютого 2014 року, укладеного із ОСОБА_2 поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає за зобов`язаннями боржника у повному обсязі, тобто повернення кредиту, виплату відсотків за його користування, сплату додаткових відсотків.

Так як своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 не виконувала належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника та поручителя повернення кредитних коштів в солідарному порядку .

З огляду на викладене позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача суму заборгованості за кредитом в розмірі 459,81 грн. підлягають до задоволення.

Як зазначено у ч. 1 - 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачами не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ЗОКС «Бескид» сплатив судовий збір в розмірі 1921,00 грн. (за подання позовної заяви).

Разом з тим солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено.

Керуючись ст.ст.12,13,76-89,95,258,259,263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Зменшені позовні вимоги ЗОКС «Бескид» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором та договором поруки задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) в солідарному порядку на користь Закарпатської обласної кредитної спілки «Бескид» (), що знаходиться в м. Ужгород, вул. Минайська, буд. 3, кв. 4, суму заборгованості за кредитним договором № 105-14 від 14.02.2014 року станом на 03.10.2022 року у розмірі 459,81 грн. (чотириста п`ятдесят дев`ять гривень 81 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Закарпатської обласної кредитної спілки «Бескид» (код за ЄДРПОУ 22109660), що знаходиться в м. Ужгород, вул. Минайська, буд. 3, к. 4, витрати із сплати судового збору в розмірі 960,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Закарпатської обласної кредитної спілки «Бескид» (код за ЄДРПОУ 22109660), що знаходиться в м. Ужгород, вул. Минайська, буд. 3, к. 4, витрати із сплати судового збору в розмірі 960,50 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: Закарпатська обласна кредитна спілка «Бескид» (код за , що знаходиться в м. Ужгород, вул. Минайська, буд. 3, к. 4);

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 )

Дата складання повного тексту судового рішення з врахуванням днів перебування судді у відпустці 17.10.2022 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца