ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6151/22 Справа № 226/332/22 Суддя у 1-й інстанції - Рибкін О.А., Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 28 червня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на навчання.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що вона є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .. Згідно рішення Димитровського міського суду Донецької області з відповідача було стягнуто аліменти на користь матері на її (доньки) утримання в розмірі ј частки заробітку щомісячно, до досягнення нею повноліття. 31 січня 2022 року вона досягла повноліття та на теперішній час навчається у ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» на факультеті економіки та менеджменту, за бюджетною умовою фінансування, строк закінчення якого 30 червня 2025 року. Стипендію вона не отримує. На даний час вона проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Кожного дня їй доводиться нести матеріальні витрати на щоденний проїзд до місця навчання, а саме до м.Покровська та в зворотному напрямку, вартість якого складає 21 грн., а також на лікування, харчування, придбання одягу, взуття, навчальних матеріалів, оплату інтернету та мобільного зв`язку. Її матір працює на посаді продавця у ФОП ОСОБА_4 та отримує мінімальну заробітну плату. Мати утримує її одну, але її заробітної плати не вистачає для забезпечення її потреб, придбання ліків, навчальних матеріалів, через що вона вимушена відмовитися від придбання основних продуктів харчування, предметів першої необхідності та одягу. Відповідач працює у ТОВ «Вуглепромтранс» на посаді електромонтера. Його доходів вистачає для надання їй матеріальної допомоги, але добровільно її він не надає. Будь-яких інших осіб на утриманні у відповідача немає.

Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно у зв`язку з продовженням нею навчання до його закінчення, тобто до 30 червня 2025 року.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 28 червня 2022 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно на період навчання по 30 червня 2025 року. Стягнення проводити з 01 лютого 2022 року. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, який працює та отримує заробітну плату, може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній донці, яка у зв`язку з навчанням потребує цієї допомоги. Врахувавши матеріальне становище позивачки, відповідача, третьої особи, а також інші обставини, передбачені ст.182 СК України, суд вважав, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, має становити 1/4 частку одержуваних відповідачем доходів щомісячно до закінчення донькою навчання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути аліменти у розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь його доньки, не звернув уваги на недоведеність нею позовних вимог в частині стягнення, саме, 1/4 частини доходу, не дослідив обставини, які впливають на можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу донці в такому розмірі. Крім того, апелянт вказує, що з березня 2020 року наказом ректора в університеті встановлений карантин а відмінені аудиторні навчання, навчання здійснюється в дистанційному режимі. Також, апелянт вказує, що має вади здоров`я.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 28 червня 2022 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду змінити, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_3

ОСОБА_2 є студенткою Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», форма навчання денна, бюджетна, закінчує навчання 30 червня 2025 року.

Згідно інформації Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 26 січня 2022 року, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №46563382 з виконання виконавчого листа №2/226/634/2014, виданого 02 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 31 січня 2022 року, ОСОБА_3 отримувала за період з квітня по вересень 2021 року заробітну плату в розмірі 6100,00 грн. на місяць.

Згідно довідки про доходи ДВНЗ «Донецький національний технічний університет», ОСОБА_2 за період з вересня 2021 року по січень 2022 року доходів не отримувала.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

На підставі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає повнолітній син/дочка.

Враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, те, що донька, як повнолітня не позбавлена можливості вживати самостійних зусиль для організації свого життя та отримання законного прибутку, а також той факт, що у відповідача є мати похилого віку, він сам потребує лікування, - колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає зміні з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку (доходу), щомісяця.

Визначений розмір матеріального забезпечення позивачки не порушить її право на гідний рівень життя.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу).

Таким чином, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині визначеного розміру аліментів на утримання ОСОБА_2 з 1/4 на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 28 червня 2022 року - змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку (доходу), щомісяця.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко