П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/1068/22

Провадження № 22-ц/4815/1390/22

Головуючий у Кузнецовському міському суді

Рівненської області: суддя Малков В.В.

Ухвала суду першої інстанції постановлена

о 13 год. 55 хв. 06 жовтня 2022 року

в м. Вараш Рівненської області

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Вейтас І.В., Майданік В.В.

секретар судового засідання: Крижов В.С.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ;

заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області;

за участі: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2022 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області; про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року в суд звернулася ОСОБА_1 із заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період шлюбу постійно проживали з чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та перебувала на його утриманні. Стверджувала, що їй потрібно було встановити такий факт для реалізації свого права на одержання пенсії в разі втрати годувальника. Вона перебувала на утриманні чоловіка до дня його смерті, оскільки його заробітна плата на Відокремленому підрозділі "Рівненська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" значно перевищувала заробітну плату заявника в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Кузнецовський хлібозавод", де працювала понад 40 років. Тобто основним джерелом існування у відповідний період часу була заробітна плата чоловіка.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2022 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення факту постійного проживання з чоловіком і перебування на його утриманні виникла в заявника через відмову посадової особи місцевого відділення Пенсійного фонду України в її переведенні з одного виду пенсії на інший. Отже, між нею та органом Пенсійного фонду України існує спір про право, а тому відповідно до ч. 4 ст.315 ЦПК України заяву потрібно залишити без розгляду.

На судове рішення заявником подано апеляційну скаргу, де вона покликалась на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушенні норм процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що висновки суду першої інстанції з приводу наявності спору між нею та органом Пенсійного фонду України помилкові. Жодних відмов від щодо переведення на інший вид пенсії не було, адже заявник не досяг пенсійного віку. При цьому встановлення факту необхідне для реалізації права на одержання пенсії у разі втрати годувальника в подальшому.

З наведених підстав просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Кузнецовського міського суду Рівненської області.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не скористалось, хоча йому про це роз`яснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Залишаючи заяву без розгляду, суд зазначив, що існує спір про право заявника щодо її переведення на інший вид пенсії.

На переконання колегії суддів, такий висновок є помилковим.

Так, у кожному конкретному випадку, залежно від змісту правовідносин, суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору про право.

Із заяви ОСОБА_1 видно, що заінтересована особа жодних заперечень щодо факту перебування заявниці на утриманні свого чоловіка у певний період часу не висловлювала.

У матеріалах справи відсутні докази звернення заявника до заінтересованої особи з метою отримання такої пенсії.

Як правильно стверджує особа, що подала апеляційну скаргу, права на пенсію за віком вона не набула на час розгляду заяви в суді першої інстанції.

Поготів, навіть саме собою посилання будь-якої заінтересованої особи на існування спору про право не може беззаперечно свідчити про наявність такого спору.

Тому суд першої інстанції помилково зазначив про наявність спору про право.

Апеляційний суд зважає на те, що можливість встановлення відповідного факту в порядку окремого провадження підтверджуються практикою Верховного Суду в подібних справах: №№ 409/1851/19, 237/1478/18, 644/4742/19, 343/2419/16-ц, 204/3782/19, 307/2853/19.

Такі обставини указують на відсутність правових підстав для залишення заяви без розгляду та унеможливлюють чинність оскаржуваного судового рішення.

Підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2022 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: І.В. Вейтас

В.В. Майданік

Повний текст складено: 22.11.2022