справа № 274/2871/22
провадження № 2/0274/1075/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.11.2022 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області в спрощеному позовному порядку з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , Бердичівського міського центру зайнятості про припинення трудового договору та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в :

У червні 2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про припинення дії трудового договору та зняття її з реєстрації в Бердичівському міському центрі зайнятості.

При цьому позивачка посилається на те, що 08.09.2008 року між нею та відповідачем - ФОП ОСОБА_2 було укладено безстроковий трудовий договір №1, як між працівником та фізичною особою, на посаду швачки. Договір було зареєстровано Бердичівським міським центром зайнятості за №1, однак до її трудової книжки запис про прийняття на роботу не було внесено. Через чотири місяці трудові відносини між сторонами були припинені. Даний період роботи підтверджується формою ОК - індивідуальною відомістю про застраховану особу, згідно якої сплачувалися внески до Пенсійного фонду України. Згодом, зв`язок з ФОП ОСОБА_2 припинився, місце її знаходження невідомо. Трудовий договір №1 не знятий з реєстрації у Бердичівському міському центрі зайнятості. 15.02.2022 вона звернулася до відповідачки з письмовою заявою про припинення трудового договору, проте конверт повернувся з довідкою з поштового відділення з відміткою " за закінченням терміну зберігання". На письмове звернення до Бердичівського міського центру зайнятості вона отримала лист № 701 від 13.06.2022, яким її повідомлено про неможливість розірвання договору між працівником та роботодавцем за відсутності однієї із сторін.

Вважає, що оскільки відмітки про припинення вищезазначеного трудового договору у Бердичівському міському центрі зайнятості немає, це порушує її права, тому вона вимушена звертатися до суду.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.06.2022 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін ( а.с.17-18).

26.07.2022 на адресу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від відповідача Бердичівського міського центру зайнятості надійшов відзив на позовну заяву заяву, відповідно до якого зазначено, що позивачка необґрунтовано визначила центр зайнятості належним відповідачем, зважаючи на те, що на момент її звернення до центру зайнятості про зняття трудового договору з реєстрації дія договору була не припинена і правові підстави центру для його зняття з реєстрації були відсутні. Просять суд визнати Бердичівський міський центр зайнятості неналежним відповідачем та залучити до участі в справі в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ( а.с. 23).

Сторони в судове засідання не з"явилися.

Представник позивача адвокат Потапова Т.М. подала заяву про проведення судового засідання в її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ФОП " ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи повідомлена належним чином, за останнім відомим суду місце реєстрації.

Представник відповідача - Бердичівського міського центру зайнятості у судове засідання не з`явився, надала заяву в якій просить слухати справу в його відсутність. Згідно відзиву на позовну заяву від 26.07.2022 позовні вимоги не визнає .

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані учасниками справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. ст. 76 - 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено трудовий договір, як між працівником та фізичною особою №1. Згодом трудові відносини між сторонами були припинені. (а.с.9)

15.02.2022 ОСОБА_1 звернулася до Бердичівського міського центру зайнятості з заявою про розірвання трудового договору №1 від 08.09.2008 .

Листом Бердичівського міського центру зайнятості від 13.06.2022 позивачку було повідомлено, що укладений між нею та відповідачкою трудовий договір від 08.09.2008 року №1 на теперішній час не знятий з реєстрації. Для зняття з реєстрації трудового договору №1 від 08.09.2008 без присутності ФОП ОСОБА_2 та позивачки не має можливості (а.с.12).

15.02.2022 позивачка в письмовому порядку зверталася до відповідачки про розірвання трудового договору від 08.09.2008 року ( а.с.10-11).

Відповідно до ст. 24 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін.

В силу ст. 24-1 КЗпП України у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості.

Відповідно до п. 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 року № 260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір.

Пунктом 9 вказаного Порядку визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Фізична особа робить запис про підстави припинення трудового договору з посиланням на відповідні статті КЗпП України в третьому примірнику трудового договору, який після реєстрації зберігається в центрі зайнятості, і найманий працівник засвідчує своїм підписом припинення в третьому примірнику. На підставі цього відповідальна особа центру зайнятості знімає трудовий договір з реєстрації, про що робиться запис у книзі реєстрації трудових договорів та запис на трьох примірниках трудового договору про зняття з реєстрації трудового договору.

Таким чином, запис на примірниках трудового договору про його зняття з реєстрації робиться на підставі здійсненого фізичною особою - підприємцем запису про підстави припинення такого договору.

Із змісту ст. 21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

За ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно, до п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.93 р., трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов`язану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників.

Зазначені в абзаці першому цього пункту фізичні особи роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Внесені фізичною особою до трудових книжок записи підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, незалежно від місця реєстрації трудового договору і засвідчуються його печаткою.

Відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.

Встановивши наведені обставини, суд приходить до висновку про необхідність визнання припиненим трудового договору від №1 від 08.09.2008, укладеного між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Щодо клопотання представника відповідача - Бердичівського міськрайонного центру зайнятості про визнання їх неналежним відповідачем та залучення до участі в справі в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається із положень Цивільного процесуального законодавства на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Згідно з ч.1, ч.2ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;

3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Крім того, суд зазначає, що Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Враховуючи,що право на залучення до участі в справі певного відповідача належить позивачці, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника відповідача Бердичівського міського центру зайнятості слід відмовити.

Судові витрати суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. З відповідачки ФОП ОСОБА_2 на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,12-13,76-81,89,211,223,247,258,263-265,354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , Бердичівського міського центру зайнятості про припинення трудового договору та зняття з реєстрації задовольнити повністю.

Припинити дію трудового договору №1 від 08.09.2008, який укладено між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований Бердичівським міським центром зайнятості, з 01.01.2009 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Зобов`язати Бердичівський міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір №1 від 08.09.2008, який укладено між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований Бердичівським міським центром зайнятості, з 01.01.2009 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 понесені нею судові витрати в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М. Вдовиченко