Справа № 274/4984/22 Провадження № 2/0274/1364/22
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
14.11.22 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 ,
доГришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області, представником якої є Лісова І.Л.,
провизнання права власності,
ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що він є спадкоємцем, який прийняв спадщину, попереднього власника будинку ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності.
Гришковецька селищна рада Бердичівського району Житомирської області позов визнала, про що подала заяву від 14.11.2022 р.
Судом з`ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом від 22.02.1995 р. про смерть (а. с. 13).
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом від 07.06.1974 р. про народження, свідоцтвом від 30.06.2022 р. про смерть та повним витягом від 29.06.2022 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а. с. 10, 11, 12), тобто ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_3
Таким чином, зважаючи на статті 524, 525, 527 та 529 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на момент смерті ОСОБА_3 , спадкоємцем останньої за законом є ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Згідно з частинами першою та другою статті 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
З довідок від 30.06.2022 р. № 97, від 30.06.2022 р. № 98 та від 04.06.2020 р. № 192 Виконавчого комітету Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області вбачається, що ОСОБА_3 до дня смерті за записом погосподарської книги була головою двору за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована та проживала за цією адресою, разом з нею за тією ж адресою були зареєстровані та проживали невістка ОСОБА_5 , та онук ОСОБА_1 , останній проживав там від народження та проживає на нас видачі довідки (від 04.06.2020 р.) (а. с. 15, 16, 17).
З довідки від 14.11.2022 р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. випливає, що ОСОБА_1 є єдиними спадкоємцем ОСОБА_3 , який звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а. с. 33).
Таким чином ОСОБА_1 є єдиними спадкоємцем ОСОБА_3 , який прийняв спадщину.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Приймаючи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що до ОСОБА_1 перейшли права та обов`язки (спадщини) ОСОБА_3 , у тому числі права власності останньої.
Між тим, постановою від 17.08.2022 р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю у нього документів, що посвідчують право власності ОСОБА_3 на цей будинок (а. с. 9).
З довідки від 24.01.2020 р., виданої Комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації", випливає, що станом на 31.12.2012 р. на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , право власності не зареєстровано (а. с. 18).
З інформації від 19.07.2021 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що право власності на на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а. с. 22).
Як свідчить технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений станом на 26.12.2019 р., цей будинок та господарські будівлі і споруди до нього були побудовані у 1972 р., 1979 р., 1980 р. та 1990 р. (а. с. 19 21).
За записом погосподарської книги ОСОБА_3 до дня смерті була головою двору за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 30.06.2022 р. № 97 Виконавчого комітету Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 15).
Наведене у попередніх чотирьох абзацах свідчить про те, що ОСОБА_3 до дня своєї смерті була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , проте правовстановлюючого документа на нього не оформила та права власності не зареєструвала.
Як вказувалось вище, у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджував б право власності ОСОБА_3 на цей будинок, ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за законом ОСОБА_3 , який прийняв спадщину (до якого перейшли права та обов`язки ОСОБА_3 , зокрема, право власності на будинок), не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності будинок.
Частиною другою статті 12 Закону України "Про власність", який був чинним на момент прийняття ОСОБА_1 спадщини від ОСОБА_3 , передбачалось, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.
Зважаючи на зазначене, Суд вважає, що ОСОБА_1 у 1995 р. набув як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , проте не може оформити за собою це право, тобто наявні законні підстави для задоволення позову.
Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання Гришковецькою селищною радою Бердичівського району Житомирської області позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов.
Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут