Ухвала

Іменем України

10 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 456/2646/21

провадження № 61-10713ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від

03 травня 2022 року у складі судді Бучківської В. Л. та постанову Львівського апеляційного суду від 04 серпня 2022 року в складі колегії суддів: Савуляка Р. В.,Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), третя особа - ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності на веранду, зміну ідеальних часток у праві спільної власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_4 , Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) про визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності на веранду, зміну ідеальних часток у праві спільної власності.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 травня

2022 року відмовлено в задоволенні клопотання позивачів про повернення до підготовчого судового засідання у справі та в прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Клопотання позивачів про долучення до справи доказів, подане суду 22 лютого 2022 року, залишене без задоволення.

Рішення суду мотивоване тим, що як підтверджено матеріалами справи, підготовче провадження у цій справі закінчено за участю обох сторін, які не заявляли клопотань, що не були розглянуті судом, при цьому клопотань про продовження строку підготовчого провадження не заявлялось. При закритті підготовчого провадження у справі, зважаючи на відсутність клопотання про призначення експертизи, таке судом не вирішувалося, в клопотанні про доручення Стрийському МБТІ визначити дійсну вартість спірного майна відмовлено, про що є вказівка у мотивувальній частині ухвали. Посилання позивачів на звіт про оцінку майна від 11 лютого 2022 року, суд не вважає слушними, оскільки позивачі мали достатньо часу на стадії підготовчого провадження щоб надати наявні у них докази, але цього не зробили, проти призначення справи до судового розгляду ОСОБА_3 не заперечувала. При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 в судовому засіданні визнала, що звернулася за звітом лише після закриття підготовчого провадження. Причини подання уточнених позовних вимог зі спливом часу позивачі не зазначають. Главою 3 Розділу ІІІ ЦПК України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття. Разом з тим, суд враховує, що у пункті 30 постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 902/271/18 сформульовано такий правовий висновок: «Також Верховний Суд звертається до власної практики, зокрема, постанови від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, у якій Верховний Суд погодився з судами першої та апеляційної інстанцій у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя». Враховуючи викладене, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, суд не вбачає підстав для повернення до стадії підготовчого провадження та прийняття уточнення позовних вимог.

В заяві поданої суду позивачі частково змінюють предмет позову. Оскільки дана справа перебуває на стадії судового розгляду, в судовому засіданні при вирішенні питання щодо закриття підготовчого судового провадження та призначення справи до судового розгляду позивач була присутньою та проти цього не заперечувала, враховуючи, що позивачами при поданні уточненої позовної заяви не дотримано вимоги частини третьої статті 49 ЦПК України, підстави для прийняття до розгляду уточненої позовної заяви відсутні. На виконання завдань цивільного судочинства позивачі мають належним чином використовувати свої процесуальні права з урахуванням завдань цивільного судочинства, а саме своєчасність розгляду цивільних справ. Для цього законодавець передбачив порядок подання доказів, внесення клопотань про їх витребування, а також заяви по суті справи. На важливість дотримання строку на подання доказів звертав свою увагу Верховний Суд у постановах від 06 лютого 2019 року у справі

№ 916/3130/17, від 03 квітня 2019 року № 913/317/18.

Ухвалу суду в частині відмови у прийнятті уточненої позовної заяви оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 травня

2022 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2022 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для прийняття до розгляду уточненої позовної заяви, оскільки справа перебуває на стадії судового розгляду, в судовому засіданні при вирішенні питання щодо закриття підготовчого судового провадження та призначення справи до судового розгляду позивач була присутньою та проти цього не заперечувала, тому позивачами при поданні уточненої позовної заяви не дотримано вимоги частини третьої статті 49 ЦПК України.

28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення в частині відмови в прийнятті уточненої позовної заяви з пропуском строку на касаційне оскарження.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої і апеляційної інстанції незаконно відмовили скаржникам у доступі до правосуддя, повернувши уточнену позовну заяву, що унеможливлює реалізацію наданих ними процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 просять поновити строк на касаційне оскарження відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови отримано ними вперше 04 жовтня

2022 року. На підтвердження зазначених обставин до касаційної скарги додано відповідні докази.

Згідно з частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Ураховуючи те, що касаційну скаргу подано 28 жовтня 2022 року, тобто протягом тридцяти днів з дня, коли особа отримала оскаржену ухвалу, строк на касаційне оскарження підлягає поновленню відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.

За змістом положень частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду (стаття 189 ЦПК України).

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

За змістом статей 126, 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У частині третій статті 49 ЦПК України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків. Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках. Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства. Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків. Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків. (див. висновки у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі № 175/957/19 (провадження № 61-12294св20)).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21) вказано, що «Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України».

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Суди встановили, що ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 липня 2021 року провадження в справі відкрито. Розгляд підготовчого судового засідання неодноразово відкладено за заявою сторін.

29 листопада 2021 року позивачами подано заяву про зміну позовних вимог.

24 січня 2022 року судом закрито підготовче провадженнята справу призначено до судового розгляду. Таке рішення ухвалене за участю обох сторін, які не заявляли клопотань, що не були розглянуті судом, при цьому клопотань про продовження строку підготовчого провадження не заявлялось. 22 лютого

2022 року позивачами подано уточнену позовну заяву, в якій вони просили повернутися до підготовчого судового засідання та прийняти уточнення позовних вимог.

Позивачі оскаржують ухвалу суду першої інстанції лише в частині відмови у прийнятті уточненої позовної заяви.

За таких обставин суди зробили правильний висновок про відсутність підстав для прийняття до розгляду уточненої позовної заяви, оскільки вона подана з порушенням частини третьої статті 49 ЦПК України.

ЄСПЛ зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня

1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження на ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду від

04 серпня 2022 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), третя особа - ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності на веранду, зміну ідеальних часток у праві спільної власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат