Провадження № 2/946/517/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який уточнила та яким просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 включно за адресою: АДРЕСА_1 . А також, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, яке призначалось на 24.10.2022 року ОСОБА_4 пояснила, що позивач ОСОБА_1 її мати, а спадкодавець ОСОБА_3 її бабуся. Коли, спадкодавець ОСОБА_3 захворіла, то стала потребувати сторонньої допомоги і ОСОБА_1 переїхала жити до неї додому і доглядала за нею. Підтвердила факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 включно за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка, яке призначалось на 24.10.2022 року ОСОБА_5 пояснив, що позивача ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_3 знає добре. Спадкодавець ОСОБА_3 останні роки перед смертю хворіла та потребувала сторонної допомоги і позивач за нею доглядала. Підтвердив факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 включно за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.09.2022 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна зареєстрованого в реєстрі за № 5713 від 16.08.2000 року, посвідченого Одеською товарною біржею, зареєстрованого Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за № 67з-25 від 22.08.2000 року, що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.11.2022 року за № 1065.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.03.2021 року, повторно виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 69403713 від 07.07.2022 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 є:

- донька ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19.05.1964 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР, свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 17.03.1981 року, виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу УРСР, згідно якого після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 » та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 26.04.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно якого після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_9 »;

- син ОСОБА_2 , що підтверджено актовим записом про народження № 630 від 03.08.1967 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, тому вважається таким, що фактично спадщину не прийняв відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 включно за адресою: АДРЕСА_1 був підтверджений поясненями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 допитаними в судовому засіданні.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 вважається такою, яка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 згідно вимог ч. 3 т. 1268 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 16.06.2005 року, РНОКПП НОМЕР_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 включно за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 листопада 2022 року.

Суддя: О.О.Бурнусус