РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 568/269/22

Провадження № 22-ц/4815/1132/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 05 липня 2022 року (ухвалене у складі судді Сільман А.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порушення правил добросусідства при користуванні землею, усунення перешкод у користуванні майном, шляхом демонтажу котельні,-

в с т а н о в и в :

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про порушення правил добросусідства при користуванні землею, усунення перешкод у користуванні майном, шляхом демонтажу котельні.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . На сусідній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачкою самочинно зведено котельню, при будівництві якої не дотримано протипожежних відстаней між спірною будівлею та її будинком. Стверджує, що дим, який йде з котельні загрожує її здоров`ю та життю, може спричинити пожежу та пошкодити її майно. Вважає, що наявність порушень відповідачкою законодавчих норм, порушують її права і мають бути відновлені шляхом демонтажу спірної споруди. Просила суду зобов`язати відповідачку демонтувати котельню, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 05 липня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що споруда, про знесення якої заявлено позов побудована на земельній ділянці відповідача та належним чином зареєстрована, а тому враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження, яким чином порушуються права позивачки, місцевий суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі доводить, що спірне приміщення зареєстроване відповідачкою з порушенням будівельних, екологічних та пожежних норм, а його використання в якості котельні, несе загрозу її здоров`ю та життю через надмірне задимлення належного їх будинку та прибудинкової території, які знаходяться по сусідству з будинком ОСОБА_2 ..

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 25.10.1994 року, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку та відповідну частину господарських будівель та споруд, розміщених на земельній ділянці площею 938 кв.м., у АДРЕСА_1 .

Крім того, на підставі договору дарування від 09.04.1997 року, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 1/2 частину житлового дерев`яного будинку, жилою площею 54,4 кв.м., та відповідну частину господарських будівель та споруд (веранда, підвал, хлів-літня кухня, хлів, колодязь, вбиральня, огорожа, відмощення), що знаходиться на земельній ділянці, площею 1139 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

З технічного паспорту на житловий будинок індивідуального фонду вбачається, що житловий будинок, загальною площею 80,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 ..

З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 385504 від 18.07.2006 року, виданого на підставі рішення міської ради № 17 від 28.04.2006 року, вбачається, що земельна ділянка, площею 0,0242га, в АДРЕСА_1 , цільове призначення ведення садівництва, належить ОСОБА_1 ..

З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯІ № 385503від 18.07.2006 року, виданого на підставі рішення міської ради № 17 від 28.04.2006 року, вбачається, що земельна ділянка, площею 0,10га, в АДРЕСА_1 , цільове призначення обслуговування житлового будинку і господарських споруд, належить ОСОБА_1 ..

Рішенням Радивилівської міської ради Рівненської області № 35 від 17.03.2002 року ОСОБА_2 надано дозвіл на добудову веранди розміром 4,0x6,0м до житлового будинку по АДРЕСА_3 , та будівництво сараю розміром 4,0x9,0м на власній присадибній ділянці.

Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області, розглянуло подану ОСОБА_2 декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, побудованого без дозвільного документа на виконання будівельних робіт на об`єкт реконструкції частини житлового будинку під житловий будинок на будівництво господарської будівлі в АДРЕСА_2 .

Листом № 1017-2757-19 від 08.10.19 року Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції повідомило ОСОБА_2 про внесення інформації про готовність до експлуатації об`єкта до Єдиного реєстру документів і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівельних об`єктів (а.с. 68).

Рішенням Радивилівської міської ради Рівненської області № 278 від 31.10.19 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виділ в натурі частки, яка складає 2/5 житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, з об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві часткової приватної власності належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування № 408 від 14.03.2002 року та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, побудованого без дозвільного документа, цю частину виділено в окремий самостійний об`єкт - будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 69).

Відповідно до договору про поділ нерухомого майна від 03.08.2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розділили майно, яке є об`єктом спільної часткової власності, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , а саме: житлового будинку літ "А-1" та господарських будівель і споруд, зокрема, літ. "А4" - ганок (котельня).

На підставі вищевказаного договору припинилося право спільної часткової власності на майно і у власність ОСОБА_2 перейшло 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що житловий будинок загальною площею 60,9 кв.м. та приналежні господарські будівлі та споруди, зокрема, ганок (котельня) в АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с. 38).

Крім того, з технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що будинковолодіння належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , під літ. "А4" розміщений ганок (котельня), бетонний з накриттям, площею 9,6 кв.м..

З Акту обстеження будинковолодіння по АДРЕСА_1 від 16.12.2020 року, складеного Радивилівською міською радою вбачається, що на орієнтовній відстані до одного метра від межі суміжних земельних ділянок між будинковолодінням по АДРЕСА_1 та будинковолодінням по АДРЕСА_4 , проводиться будівництво капітальної споруди на території будинковлодіння по АДРЕСА_4 , яке належить громадянці ОСОБА_5 .

Згідно відповіді Радивилівської міської ради № 388/01.09-20 від 14.03.22 року будівельний паспорт забудови земельної ділянки на будівництво котельні за адресою: АДРЕСА_2 , не видавався.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталася до ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області, Державну інспекцію архітектури та містобудування України, Радивилівську міську раду Рівненської області, ГУ Держпродспоживслужби в Рівненській області з заявами щодо неправомірного будівництва котельні у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_2

ГУДС України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області листом №6202-1860/622 від 15.04.2022 року повідомило позивачку, що для здійснення перевірки котельні на території приватного господарства, за адресою: АДРЕСА_2 , не має правових підстав.

Державна інспекція архітектури та містобудування України повідомила позивачку, що під час воєнного стану підстав для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю у порядку проведення планових та позапланових перевірок на об`єктах будівництва не вбачається (а.с. 59).

Радивилівським управлінням ГУ Держпродспоживслужби в Рівненській області надано роз`яснення позивачці, що проведення експертизи (дослідження вмісту шкідливих речовин в атмосферу) можливе після завершення військового стану.

За заявою позивачки ВП № 2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області відкрито кримінальне провадження №0000013 від 28.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України та розпочато досудове слідство.

ОСОБА_1 вважає, що будівництво котельні відповідачка здійснила самочинно, без дотримання протипожежних меж, робота котельні шкідливо впливає на її здоров`я, а тому її права мають бути відновленні шляхом демонтажу спірної споруди.

Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і доодержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Частиною першою статті 376 ЦК України передбачено, що об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Статтею 104 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК країни).

Частиною сьомою статті 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1721 цс 16 та постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року у справі № 458/1173/14-ц (провадження № 61-13282св18), знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» [Ivanova and Сherkezov v. Bulgaria] (№ 46577/15) від 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав передбачених статтями 391, 396 ЦК України та статті 103 ЗК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 здійснила прибудову ганку (котельні) до належного їй на праві власності будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на яку в подальшому отримала дозвіл на користування та зареєструвала зведену прибудову в установленому законом порядку.

Підстави для висновку, що зведена господарська споруда ганок (котельна) є самочинним будівництвом відсутні.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що прибудова є самочинною, не відповідає протипожежним нормам і спричиняє шкоду її здоров`ю, адже прибудова використовується відповідачкою в якості котельні для твердопаливного котла.

Позивач фактично обґрунтовує позов негативними наслідками від викидів твердопаливного котла, який розміщений у прибудованому відповідачкою приміщенні.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б обґрунтовано свідчили про протиправність використання спірного приміщення в якості котельні, невідповідність цього відповідним пожежних та екологічним нормам.

Про призначення судом відповідних експертиз сторона позивача не клопотала.

При цьому, апеляційний суд констатує, що ОСОБА_1 , заявляючи вимоги про демонтаж спірної прибудови "Ганок (котельня) літ. А4 Плану будинку", яка зареєстрована відповідачкою у встановленому законом порядку, жодним чином не доводить, яким чином законно зведена прибудова порушує її права як суміжного землекористувача, зокрема, призводить до шкідливого впливу на її здоров`я.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 05 липня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.