Справа № 306/688/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.

суддів: Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 травня 2022 року у складі судді Ганчак Л.Ф. про забезпечення позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полянська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області, Державна інспекція архітектури та містобудування України про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом знесення будівлі,-

встановив:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в інтересах яких діє ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом, в якому просили зобов`язати відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у місячний строк з дня набрання рішення законної сили, усунути перешкоди у користуванні власністю позивачів шляхом знесення незаконної будови, яка зводиться на земельних ділянках площею 0,0167га, кадастровий номер: :08:001:0358, площею 0,0163га, кадастровий номер: :08:001:0357, площею 0,0219га, кадастровий номер: :08:001:0356, що за адресою: АДРЕСА_1 . У разі невиконання відповідачами рішення суду після набрання ним законної сили, дозволити позивачам знести незаконну будівлю за власні кошти з подальшим відшкодуванням їх з відповідачів на користь позивачів, а також стягнути з відповідачів на їх користь судові витрати.

Разом з позовною заявою адвокат Кухта О.В. подала заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на будівництво, що зводиться ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на земельних ділянках площею 0,0167га, кадастровий номер: :08:001:0358, площею 0,0163 га, кадастровий номер: :08:001:0357, площею 0,0219 га, кадастровий номер: :08:001:0356, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на здачу в експлуатацію новозбудованих приміщень (житлового будинку) до розгляду справи по суті, оскільки існує реальна можливість невиконання рішення суду в майбутньому.

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 травня 2022 року подану заяву задоволено.

Не погодившись із даною ухвалою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки така є незаконною та необґрунтованою. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції ухвалу про забезпечення позову мотивував виключно метою «не утруднення розгляду справи», що явно не відповідає вимогам процесуального закону щодо обґрунтованості судового рішення,; суд не врахував, що на вищевказаних земельних ділянках будь які будівельні роботи не проводяться, на них уже збудовані об`єкти нерухомості (житлові будинки), які є прийнятими в експлуатацію і відповідачами здійснено державну реєстрацію права власності на дані будинки, а тому застосування заявлених заходів забезпечення позову на виконання рішення або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду, не впливає, а тому відсутні підстави для забезпечення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Олійник Р.Б. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник відповідачів адвокат Кухта О.В. вважає, що апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою підлягає закриттю, ухвала суду першої інтенції є законною і обґрунтованою. В останнє судове засідання, після оголошеної перерви, адвокат Кухта О.В. не з`явилася, надіслала клопотання, в якому вказала на неможливість явки до суду через поважні причини та про відкладення справи на інший термін. Колегія суддів, з врахуванням того, що представник відповідачів ОСОБА_7 надавала в судовому засіданні пояснення і була вислухана судом щодо поданої апеляційної скарги, та мала всі можливості для здійснення своїх процесуальних прав, дійшла висновку про відхилення заявленого клопотання та розгляду справи на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України у її відсутності.

Розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1, п.2 ст.150 ЦПК України, позов може бути забезпечено, зокрема: забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами ( ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 29.04.2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в інтересах яких діє ОСОБА_7 , звернулися до суду із позовом, в якому просили зобов`язати відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у місячний строк з дня набрання рішення законної сили, усунути перешкоди у користуванні власністю позивачів шляхом знесення незаконної будови, яка зводиться на земельних ділянках площею 0,0167га, кадастровий номер: :08:001:0358, площею 0,0163га, кадастровий номер: :08:001:0357, площею 0,0219га, кадастровий номер: :08:001:0356, що за адресою: АДРЕСА_1 . У разі невиконання відповідачами рішення суду після набрання ним законної сили, дозволити позивачам знести незаконну будівлю за власні кошти з подальшим відшкодуванням їх з відповідачів на користь позивачів.

У поданій разом з позовною заявою заяві про забезпечення позову позивачі просили вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на будівництво, що зводиться ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на земельних ділянках площею 0,0167га, кадастровий номер: :08:001:0358, площею 0,0163га, кадастровий номер: :08:001:0357, площею 0,0219га, кадастровий номер: :08:001:0356, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на здачу в експлуатацію новозбудованих приміщень (житлового будинку) до розгляду справи по суті, оскільки існує реальна можливість невиконання рішення суду в майбутньому.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на належних їм на праві власності земельних ділянках площею 0,0167га, кадастровий номер: :08:001:0358, площею 0,0163га, кадастровий номер: :08:001:0357, площею 0,0219га, кадастровий номер: :08:001:0356, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі будівельних паспортів, розпочато будівництво індивідуальних житлових будинків та зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт з реєстраційним №ЗК93 від 28.05.2021р. ( ОСОБА_1 ), з реєстраційним №ЗК07 від 05.07.2021р.( ОСОБА_5 ), з реєстраційним №ЗК51 від 14.06.2021р. ( ОСОБА_8 ). У зв`язку із закінченням будівництва вказаних об`єктів відповідачами було подано на реєстрацію декларації про готовність об`єктів до експлуатації :12.11.2021р. ( ОСОБА_1 ), 16.11.2021р. ( ОСОБА_5 ), 23.11.2021р. ( ОСОБА_6 ).

Згідно із п.11, п.13 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМ України від 13.04.2011р. №461(у редакції постанови КМ України від 08.09.2015 №750 ), з дати реєстрації декларацій вказані об`єкти будівництва вважаються такими, що прийняті в експлуатацію, а зареєстрована декларація є підставою для оформлення права власності на нього.

З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 290525236, № 290534447, № 290541555 за відповідачами 13.12.2021 року здійснено державну реєстрацію права власності на об`єкти будівництва (житлові будинки).

Таким чином вищенаведеними матеріалами справи доведено, що до звернення до суду і подання позивачами позову та заяви про забезпечення позову (29.04.2022 року) відповідачами, у встановленому законом порядку, було розпочато та завершено будівництво житлових будинків, введено їх в експлуатацію та оформлено на них право власності.

З врахуванням наведеного заходи забезпечення позову, які просили вжити позивачі у поданій заяві у вигляді накладення заборони на будівництво на земельних ділянках відповідачів та здачу в експлуатацію житлових будинків є неефективними, втратили свою актуальність, і не вжиття таких заходів аж ніяк не може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду.

Окрім того, заходи забезпечення позову у вигляді накладення заборони на будівництво в цілому на належних відповідачам земельних ділянках, без відповідної конкретизації будівельних робіт чи щодо окремих об`єктів будівництва, виходить за предмет і підстави заявленого позову, суперечить законним правам та інтересам відповідачів, які будуть позбавлені можливості здійснювати будь які будівельні роботи на належних їм земельних ділянках

Заявлений вид забезпечення позову не є належним способом забезпечення позову у даній справі і суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, а також є не співмірним із заявленими позовними вимогами, не відповідає матеріально- правовим інтересам, за захистом яких позивачі звернулася до суду, і такий не спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів.

За вказаних обставин подана заява не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги закону, безпідставно задовольнив подану заяву.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 260 ЦПК України і не містить мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, постановляючи ухвалу.

Наведення судом першої інстанції в ухвалі, як підставу задоволення заяви про забезпечення позову, мети застосування заходів забезпечення позову - «не утруднення розгляду справи», явно і очевидно не ґрунтується на законі.

Відповідно до приписів п.4 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні поданої заяви.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 149, 150, 367, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 травня 2022 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє ОСОБА_7 , про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 18 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: