КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/19204/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11027/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 серпня 2022 року, постановлену під головуванням судді Журибеди О.М., у справі за заявою Закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» про приведення виконавчого листа у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» по справі за позовом Закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року президент Університету «Україна» Таланчук П.М. звернувся до суду з заявою про приведення виконавчого листа у відповідність до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» по справі за позовом Університету «Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування заяви зазначив, що 20 листопада 2020 року Святошинським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист по справі № 759/19204/17 за позовом Університету «Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Проте 22 вересня 2021 року Університетом «Україна» було отримано повідомлення від державного виконавця Дніпровського відділу виконавчої служби у м. Києві Булаєнко А.О. про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» з причин відсутності у виконавчому документі дати народження боржника ОСОБА_1 .

Зазначав, що звертався до суду з заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, яка полягає у відсутності у виконавчому документі дати народження боржника, проте, ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи відомостей щодо дати народження боржника. Тому до заяви долучив копію паспорта ОСОБА_1 для зазначенням дати його народження і приведення виконавчого листа у відповідність до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 153-154).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09 серпня 2022 року у задоволенні заяви Університету «Україна» про приведення виконавчого листа у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» - відмовлено (а.с. 184-185).

Не погодившись з ухвалою суду, 05 вересня 2022 року директор Університету «Україна» Таланчук П.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та заяву про приведення виконавчого листа у відповідність до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» задовольнити (а.с. 189-197).

Апеляційну скаргу мотивував тим, що у договорі позики № 28/02/2017 від 28 лютого 2017 року, укладеного між Університетом «Україна» та ОСОБА_1 було допущено технічну помилку та зазначено неправильно по-батькові позичальника ( ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 ), зумовлену спрацюванням автоматичного зміщення слів комп`ютерною програмою. Звертав увагу, що всі особисті дані зазначені в договорі співпадають з паспортними даними, реєстраційним номером облікової картки платника податків, також наявна копія видаткового касового ордеру, де позичальником вказаний ОСОБА_1 . Оскільки справу № 759/19204/17 було розглянуто Святошинським районним судом міста Києва, ухвалено рішення, яке набрало законної сили, то вказана технічна помилка, яка з договору позики перейшла в позовну заяву, а згодом у рішення суду - немає негативних наслідків для сторін і ніяк не вплинула на вирішення справи по суті.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена без належного дослідження матеріалів справи, оцінки доказів і обставин справи з формальним посиланням на те, що згідно договору позики № 28/02/2017 від 28 лютого 2017 року та позовної заяви вбачається, що позов було пред`явлено до ОСОБА_1 , а не до ОСОБА_1 , не звертаючи уваги на наявність в матеріалах справи копії видаткового касового ордеру № 0191 від 28 лютого 2017 року.

В судовому засіданні представник заявника - Лопоносова А.В. підтримала скаргу і просила її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси, у т.ч. адреси електронної пошти та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. Повідомлення ОСОБА_1 повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від відповідача не надходили (а.с. 220-229).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики (а.с. 2-7).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2022 рокупозов Університету «Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Університету «Україна» (): 1 500 000 - суму основного боргу; 31 808.22 грн. - 3% річних від простроченої суми; 109 531,47 грн. - інфляційні нарахування на суму боргу, а всього: 1 641 339 (один мільйон шістсот сорок одна тисяча триста тридцять дев`ять) грн. 69 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено (а.с. 105-110).

Судом встановлено, що 28 лютого 2017 року між Університетом «Україна» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено договір позики № 28/02/2017 року (а.с. 9-10).

08 грудня 2020 року за вказаним рішенням суду було видано виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Університету «Україна» (): 1 500 000 - суму основного боргу; 31 808.22 грн. - 3% річних від простроченої суми; 109 531,47 грн. - інфляційні нарахування на суму боргу, а всього: 1 641 339 (один мільйон шістсот сорок одна тисяча триста тридцять дев`ять) грн. 69 коп. (а.с. 139).

У виконавчому листі зазначені дані боржника ОСОБА_1 : ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , місце проживання боржника - АДРЕСА_1 , інші відомості суду невідомі.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на день видачі виконавчого листа) встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

У постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року в справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) та від 24 грудня 2020 року в справі № 639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19), зроблено висновок, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

За змістом ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Звертаючись до суду з заявою про приведення виконавчого листа у відповідність до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» по справі за позовом Університету «Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, заявник посилався на те, що у виконавчому листі не зазначено дату народження боржника.

Відмовляючи у задоволенні заяви про приведення виконавчого листа у відповідність до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» суд першої інстанції виходив з того, що оскільки згідно договору позики № 28/02/2017 від 28 лютого 2017 року та позовної заяви вбачається, що позов було пред`явлено до ОСОБА_1 , і рішення суду було ухвалено про стягнення заборгованості саме з ОСОБА_1 , а не до ОСОБА_1 , і матеріали справи не містять дату народження відповідача.

Колегія суддів погодилась з таким висновком та вважає, що внесення до виконавчого листа дати народження ОСОБА_1 , як про це просив заявник спотворюватиме зміст ухваленого і набравшого законної сили рішення районного суду, а тому відсутні підстави для задоволення заяви.

Долучена до заяви про приведення виконавчого листа у відповідність до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» копія паспорта ОСОБА_1 не може бути взята до уваги, оскільки стороною договору позики № 28/02/2017 від 28 лютого 2017 року, відповідачем у справі та відповідно боржником у виконавчому провадженні є ОСОБА_1 (а.с. 159-160).

Посилання апелянта на технічну помилку, зумовлену спрацюванням автоматичного зміщення слів комп`ютерною програмою, внаслідок чого невірно зазначено по-батькові боржника не може бути підставою для задоволення заяви, оскільки зміст виконавчого документа має відповідати рішенню, згідно з яким видано документ.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала районного суду не підлягає скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Дата складання повного судового рішення - 11 листопада 2022 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова