Справа № 296/849/22
Провадження по справі №2/276/271/22
31 жовтня 2022 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., за участю:
секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 7800,00 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України на день звернення з позовом до суду еквівалентно 221 423,28 грн, 3% річних у розмірі 159,00 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України на день звернення з позовом до суду еквівалентно 4258,14 грн, та витрати на проведення ремонту майна в розмірі 194 965,40 грн.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 17.12.2020 між нею та відповідачем укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно умов попереднього договору сторони зобов`язались в майбутньому, в строк до 01 червня 2021 року, укласти договір купівлі-продажу даного житлового будинку, який належить відповідачу на праві приватної власності. Також згідно умов попереднього договору загальна вартість будинку, за яку він буде проданий позивачу (покупцю) становить 4000,00 доларів США. У момент підписання попереднього договору позивач передала відповідачу аванс у розмірі 3900,00 доларів США. Таким чином ОСОБА_1 у повному обсязі виконала свої зобов`язання за умовами попереднього договору. Відповідач порушив умови попереднього договору приховавши факт існування заборгованості у виконавчому провадженні про стягнення з нього аліментів, що мало наслідком внесення відносно його відомостей до реєстру боржників. До 01.06.2021 та в подальшому заходів щодо погашення заборгованості по аліментах та скасування обтяження ОСОБА_2 не вжив. Відповідач ухиляється від укладення основного договору, а також відмовляється повернути їй сплачені кошти за попереднім договором.
Крім того умовами попереднього договору передбачено, що у випадку не укладення договору з вини продавця останній сплачує покупцю подвійну суму авансу, а саме 7800,00 доларів США. На підставі зазначеного, оскільки основний договір купівлі-продажу житлового будинку в установленому законом порядку між сторонами укладено не було, то передані позивачем відповідачу грошові кошти є авансом, який підлягає поверненню у подвійному розмірі відповідно до умов підписаного сторонами попереднього договору.
Також позивач вказує, що оскільки сторони дійшли згоди щодо укладення договору купівлі-продажу майна на певних умовах, домовились про оплату, ремонт та проживання позивачки в будинку, остання є добросовісним володільцем. А тому додатково стягненню з відповідача на користь позивача підлягає вартість будівельних робіт та матеріалів, які здійснено позивачкою на поліпшення отриманого нею майна без установлення можливості відокремлення поліпшень, що становить 194965,40 грн.
Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Збаражського А.М. від 20.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
06.09.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 4 частини 8 та частини 11 статті 128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою «адресат відсутній» (а.сп.53) та розміщеним оголошенням про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.сп.51,57), в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав.
Згідно частини 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.
17 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в нотаріально посвідченій письмовій формі було укладено попередній договір згідно якого відповідач зобов`язується в строк до 01.06.2021 продати (передати у власність) позивачу за 111800 грн., що на момент підписання договору еквівалентно 4000 доларів США об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , уклавши про це договір купівлі-продажу (основний договір) на умовах, визначених цим договором (а.сп.6-7).
Згідно п.2 вказаного попереднього договору, ОСОБА_1 зобов`язується купити (прийняти у власність) у ОСОБА_2 зазначений в цьому договорі об`єкт нерухомого майна, сплативши за нього гроші відповідно п.4 даного договору.
Пунктом 4 попереднього договору зазначено, що в забезпечення виконання даного зобов`язання ОСОБА_1 передає ОСОБА_2 в якості авансу гроші в сумі 3900 доларів США, що на момент їх передачі еквівалентно109000 грн. за середньокомерційним банківським курсом в рахунок майбутнього укладення основного договору.
Відповідно до п.5 попереднього договору, ОСОБА_2 зобов`язується в строк до 01.06.2021 жодним чином не розпоряджатись об`єктом нерухомого майна.
Згідно п.7 вказаного договору, сторони домовились, що основний договір буде ними укладено і нотаріально посвідчено впродовж розумного строку, але не пізніше 01.06.2021 в нотаріальній конторі за вибором ОСОБА_2 .
Пунктом 10 попереднього договору встановлено, що ОСОБА_2 заявляє, а ОСОБА_1 бере до уваги, що об`єкт нерухомого майна, що є предметом цього договору, до цього часу нікому не проданий, не подарований, не заставлений в спорі, під забороною не перебуває, права третіх осіб щодо нього відсутні, а зміст ст. 659 Цивільного кодексу України щодо обов`язку ОСОБА_2 попередити ОСОБА_1 про права третіх осіб на об`єкт нерухомого майна, що підлягає відчуженню, йому відомі.
У випадку не укладення основного договору з вини ОСОБА_1 аванс повністю залишається у ОСОБА_2 (п.11 попереднього договору).
Згідно п.12 попереднього договору, у випадку не укладення основного договору з вини ОСОБА_2 останній сплачує ОСОБА_1 подвійну суму авансу, а саме 7800 доларів США.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №297828767 сформованої 03.02.2022, власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_2 (а.сп.8).
Таким чином, з наведеного вбачається, що позивачем було передано відповідачу суму авансу відповідно до умов попереднього договору в розмірі 3900 (три тисячі дев`ятсот) доларів США. В строк до 01.06.2021 відповідач не передав у власність позивача об`єкт нерухомого майна про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка датована 03.02.2022, оскільки він залишається власником зазначеного житлового будинку. Кошти відповідачем позивачу на виконання вимог попереднього договору не повернуто.
При таких обставинах, оцінюючи докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд приходить до висновку, що оскільки сторонами було укладено попередній договір, який відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема нотаріально посвідчений, основного договору купівлі-продажу нерухомого майна, між сторонами укладено не було, а тому отриманні відповідачем кошти від позивача підлягають поверненню позивачу.
Враховуючи викладене, на виконання вимог чинного законодавства та вимог попереднього договору від 17 грудня 2020 року, суд вбачає наявність для стягнення із відповідача на користь позивача 7 800,00 доларів США за порушення умов договору.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже додатково з відповідача підлягають стягненню за період з 01.06.2021 по 04.02.2022 3% річних від простроченої суми заборгованості, що складає 159,00 доларів США.
З досліджених доказів також вбачається, що сторони дійшли згоди щодо укладення договору купівлі-продажу майна на певних умовах, домовились про оплату, ремонт та проживання позивачки в будинку. За вказаних обставин позивач є добросовісним володільцем нерухомого майна, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з ч.3,4 ст.390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. Добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.
Відповідно до досліджених копій товарних чеків та копії акту виконаних робіт, позивач понесла витрати на будівельні матеріали та роботи в розмірі 194 965,40 грн (а.сп.9-14), у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування здійснених витрат на відповідну суму.
Відповідачем вказані обставини жодним чином не спростовано.
Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем порушені умови попереднього договору та норми цивільного законодавства України.
При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з вимог ст.141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі в розмірі 4 206,46 грн., що складає 1% від ціни позову.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 279-284, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7800,00 (сім тисяч вісімсот) доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України на день звернення з позовом до суду еквівалентно 221 423 (двісті двадцять одна тисяча чотириста двадцять три) грн. 28 коп., 3% річних у розмірі 159,00 (сто п`ятдесят дев`ять) доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України на день звернення з позовом до суду еквівалентно 4258 (чотири тисячі двісті п`ятдесят вісім) грн., 14 коп. та витрати на проведення ремонту майна в розмірі 194 965 (сто дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот шістдесят п`ять) грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 4 206,46 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 11.11.2022.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: с. Рижани, Житомирський район, Житомирська область, РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Суддя А.М. Збаражський