ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3233/22
провадження № 2/753/4296/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.,

при секретарях Куцолабській І.А., Осадчуку С.В.

учасники справи не з`явилися,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради (далі - відповідач), про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько позивача, ОСОБА_3 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

22.06.2013 ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В., відповідно до якого заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 квартиру АДРЕСА_1 . Звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, позивач дізнався, що вказана квартира була відчужена на підставі договору купівлі-продажу через 28 днів після смерті спадкодавця на користь ОСОБА_4 .

18.11.2020 рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/20162/19 визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Романченко В.В. та витребувано квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 .

Постановою № 29/02-31 від 21.01.2022 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Середою В.Г. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру.

Оскільки в інший спосіб, позивач не може отримати спадкове майно, вимушений звертатись за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.02.2022 вказаний позов було залишено без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків позову.

В установлений строк позивач надав суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 25.05.2022 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 28.06.2022 о 10 год. 30 хв. Сторонам роз`яснено порядок подання заяв по суті справи та доказів.

Ухвалою від 28.06.2022 суд витребував у приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Середи Вікторії Георгіївни належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної щодо майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті.

29.06.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства.

31.08.2022 від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Середи В.Г. на адресу суду надійшла копія спадкової справи, заведена щодо майна ОСОБА_3 .

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідачем подано заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

22.06.2013 ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синицею Т.В., відповідно до якого заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту позову, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, позивач дізнався, що квартира АДРЕСА_1 була відчужена на підставі договору купівлі-продажу через 28 днів після смерті спадкодавця на користь ОСОБА_4 . Вказаний договір посвідчений 28.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Романченко В.В.

18.11.2020 рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/20162/19 визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Романченко В.В. та витребувано у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.01.2022 вказана квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 30.10.2021 на підставі рішення суду, провадження № 2/753/365/20, серія та номер: справа № 753/20162/19, виданий 18.11.2020, видавник: Дарницький районний суд м. Києва.

21.01.2022 позивач подав на ім`я приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Середи В.Г. заяву про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою № 29/02-31 від 21.01.2022 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Середою В.Г. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру.

Вказані правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України гарантовано власнику здійснення його прав власності: володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Ч. 2 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 в установлений законом строк ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

На підставі об`єктивно досліджених доказів, наявних у матеріалах справи суд дійшов висновку, що матеріалами справи та копією спадкової справи доведений факт успадкування позивачем - ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 , а відсутність оригіналу документа, який засвідчує право власності спадкодавця не позбавляє позивача як спадкоємця спадкового права на вказане нерухоме майно, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимогу про внесення відповідних відомостей в державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , суд приходить до наступного.

Законодавство визначає певний перелік можливих способів захисту порушеного права, у тому числі у спосіб, визначений договором (стаття 16 Цивільного кодексу). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Таким чином, вимога позивача щодо внесення відомостей щодо власника майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не підлягає задоволенню, оскільки є неефективним способом захисту порушеного права позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп: НОМЕР_2 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Ю.С.Мицик