ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5724/22 Справа № 932/9416/21 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В.І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Барильської А. П.,

суддів: Деркач Н. М., Куценко Т. Р.,

секретар судового засідання Астатурян А. В.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровська обласна прокуратура

третя особа - Державна казначейська служба України

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу адвоката Завгороднього Андрія Миколайовича, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Завгородній Андрій Миколайович, звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що в провадженні СВ Синельниківського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження 0001018 від 10.08.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України. 20.10.2021 року ОСОБА_2 отримано копію постанови про закриття кримінального провадження від 26.08.2021 року. Із постанови вбачається, що у кримінальному провадженні не вчинено жодної дієвої слідчої дії. Представником позивача своєчасно подавалось клопотання про звернення до слідчого судді із клопотанням про продовження строку досудового розслідування, проте слідчий звернувся до слідчого судді після спливу такого строку, що підтверджується ухвалою слідчого судді. Постанова про закриття кримінального провадження не була надіслана потерпілому. В матеріалах кримінального провадження містяться вказівки процесуального керівника із встановленням строків їх виконання, проте таких строків слідчий не дотримувався. Процесуальне керівництво в межах кримінального провадження фактично не здійснювалось.

Позивач зазначає, що бездіяльністю органів досудового розслідування, що призвело до тривалого та неефективного досудового розслідування, здоров`я та психоемоційний стан позивача зазнали шкоди, вона витрачала час, сили та кошти на складення та подання процесуальних документів, особистий прийом, перебувала у безвихідному стані, безнадії, страждала.

На підставі зазначеного, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Завгородній Андрій Миколайович, просила стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 144 000 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., з кожного відповідача.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2022 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням адвокатом ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість даного рішення, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до висновку про неналежне здійснення повноважень з боку слідчого, що на думку адвоката, призвело до негативного результату у кримінальному провадженні, кримінальний злочин не розкрито, однак безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Так, через тривале та неефективне досудове розслідування позивачу завдано шкоди. Позивач постійно витрачала власний час, сили, кошти на складання та подання процесуальних документів, особистий прийом її уповноваженими органами. Про те, проведення досудового розслідування було обумовлене його не здійсненням, або здійсненням поверхнево, слідчі дії проводилися епізодично та неефективно, причинами та умовами, які сприяли допущенню порушень законодавства з боку слідчого та прокурора стали неналежне та безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків, відсутність постійного і дієвого контролю з боку керівника за діями підлеглого.

Вищезазначена бездіяльність органів досудового розслідування спричинили моральні страждання позивачу ОСОБА_1 , що призвели до погіршення її фізичного і психологічного благополуччя, внаслідок негативного впливу стрес-факторів. ОСОБА_1 сприймає свої моральні страждання й нанесену їй моральну шкоду як непоправну. Зазначені моральні страждання знаходяться у прямому причинно наслідковому зв`язку з ситуацією, яка пов`язана із діями уповноважених осіб органів досудового розслідування.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому, просять рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу Дніпропетровська обласна прокуратура зазначає, що рішення суду відповідає вимогам закону. А тому, Дніпропетровська обласна прокуратура просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, відзивів на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, в провадженні СВ Синельниківського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження 0001018 від 10.08.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України.

Постановою слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 26 серпня 2021 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001018 від 10.08.2020 року, закрите у звязку із закінченням строку досудового розслідування ( а.с.84) я.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що бездіяльність слідчого СВ Синельниківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області призвели до тривалого та неефективного досудового розслідування кримінального провадження 0001018, що завдало позивачу моральної шкоди, адже ОСОБА_1 в даному кримінальному провадження була потерпілою. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту протиправної поведінки чи бездіяльності органів державної влади, внаслідок яких позивачу була заподіяна моральна шкода.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України.

Статтею 1173 ЦК України передбачено що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки зaподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно пункту 5 Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналогічний правовий висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 638/8636/17-ц.

Відповідальності за шкоду передує встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у Постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Так, Верховний Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставістатті 1173 ЦК України.

Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року по справі № 640/3837/17, від 29 серпня 2018 року по справі № 686/16161/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протиправної поведінки та бездіяльності органів державної влади, причинного зв`язку між такою поведінкою і заподіяною позивачу моральною шкодою, за наявності яких виникає право на відшкодування моральної шкоди.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що бездіяльність органів досудового слідства призвели до погіршення стану здоров`я та психоемоційного стану ОСОБА_1 , колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі позовні вимоги, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Завгороднього Андрія Миколайовича, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 20 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 08 листопада 2022 року.

Головуюдчий: суддя: А. П. Барильська

Судді: Н. М. Деркач

Т. Р. Куценко