Справа № 510/1447/22
Провадження № 2/510/1096/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2022 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач, ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву.

Пзивач ОСОБА_3 на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі, про що надав письмову заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія договору купівлі продажу від 28.01.2022р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.07.2019р.; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.02.2019р.; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.03.2020р.; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.09.2019р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ; копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.09.2016р.; копії довідок виконавчого комітету Ренійської міської ради від 03.03.2020р. № 1571, 1572; копія заповіту ОСОБА_5 від 04.12.2008р., складеного на ім`я ОСОБА_2 ; копія заповіту ОСОБА_4 від 04.12.2008р., складеного на ім`я ОСОБА_2 ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача, зазначивши, що 28.01.2022р. між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами АДРЕСА_1 . У той же день сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивач передав відповідачу обумовлену суму, а вона передала нерухомість в натурі та ключі. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач запропонував відповідачу привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. Однак, з`ясувалось, що відповідач не завершила процедуру оформлення своїх спадкових прав за заповітом після смерті своїх батьків: батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя батьки залишили заповіти від 04.12.2008р. на ім`я відповідача ОСОБА_2 на усе належне їм майно. У встановлений законодавством строк вона спадщину прийняла, але досі свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала, тобто не завершила процедуру оформлення спадкових прав. Про ці обставини позивачу не було відомо до укладання договору. Особисто відповідач запевнив, що усі питання вирішить та оформить правочин.

Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку відповідач (продавець) ОСОБА_2 не мала на це право. Враховуючи вищенаведене, позивач був вимушений звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші у сумі 120 000 грн., а позивачу об`єкт нерухомості. Відповідач жодного разу не висувала вимоги щодо повернення вказаного житлового будинку, не заперечувала проти визнання права власності за позивачем.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Так, позивач набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши об`єкт нерухомості у відповідача, який вона фактично не мала права відчужувати.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 330, 328, 388, ЦК України (2003 р.) суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков