Ухвала

14 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 336/10818/21

провадження № 61-10944ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 07 липня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Мелітополі, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Мелітополі, Державної казначейської служби України, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України на його користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок протиправної бездіяльності ТУ ДБР у

м. Мелітополі, - 1 200,00 грн та на відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок протиправної бездіяльності слідчого першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Мелітополі Коротаєва Ю. В., - 2 000,00 грн, за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання цієї суми з єдиного казначейського рахунку, а також стягнути судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1 407,04 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 07 липня

2022 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 2022 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

02 листопада 2022 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя

від 07 липня 2022 року та постанови Запорізького апеляційного суду

від 19 вересня 2022 року, скасувати оскаржені судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску передбаченого частиною першою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 зазначив, що копію повного тексту оскарженого судового рішення апеляційного суду він отримав лише 05 жовтня 2022 року, на підтвердження чого надав копію супровідного листа апеляційного суду

від 20 вересня 2022 року та поштового конверту.

Наведені заявником обставини, а також докази, надані на їх підтвердження, дають підстави для висновку, що причина пропуску процесуального строку є поважною, тому клопотання підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження - поновленню на підставі частини другої статті 390 ЦПК України.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - права на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється цим судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

При цьому позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом, зокрема, у постанові

від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (провадження

№ 61-23674св18).

Ціна позову у цій справі становить 3 200,00 грн (майнова шкода у розмірі

1 200,00 грн + моральна шкода у розмірі 2 000,00 грн), що станом на 01 січня

2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн х 100 = 248 100, 00 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Про належність цієї справи до категорії малозначних було наголошено як судом першої інстанції, так і апеляційним судом (ухвала Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 04 січня 2022 року, ухвала Запорізького апеляційного суду від 22 серпня 2022 року).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, посилаючись на не урахування судами попередніх інстанцій судових рішень Верховного Суду України та Європейського суду з прав людини. Також зазначає, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями при розгляді аналогічних справ та, що справа становить значний суспільний інтерес і має для нього виняткове значення.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну й предмет позову, встановлені судами попередніх інстанцій обставини та надану ґрунтовну оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій малозначній справі.

Незгода заявника з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами та правовою оцінкою наявних у матеріалах справи доказів, на підставі яких суди попередніх інстанцій дійшли висновку про недоведеність позивачем факту завдання йому майнової та моральної шкоди, внаслідок протиправних дій відповідачів, не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім того, касаційна скарга не містить інформації, при розгляді якої саме іншої справи заявник позбавлений можливості відповідно до положень ЦПК України спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено. Сама лише вказівка на те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи та стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики без належного обґрунтування та підтвердження належними доказами зазначених обставин, не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи в суді касаційної інстанції.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі Верховним Судом не встановлено.

Подібних висновків дійшов суд касаційної інстанції в ухвалах у справах № 336/10964/21, 336/10923/21, 336/10962/21.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 07 липня

2022 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 19 вересня

2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 07 липня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Мелітополі, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович