ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м.Суми

Справа №577/2786/19

Номер провадження 22-ц/816/1052/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 вересня 2022 року в складі судді Кравченка В.О., постановлену в м. Конотоп Сумської області,

в цивільній справі за заявою Комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення,

в с т а н о в и в :

27 червня 2019 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства 10764 грн 59 коп. заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення з 01 липня 2016 року по 01 травня 2019 року та в дольовому порядку по 48 грн 03 коп. з кожного сплаченого судового збору.

13 вересня 2022 року ОСОБА_1 подано заяву про скасування вказаного судового наказу, в якому вказував на те, що з листопада 1998 року він не проживав за місцем реєстрації - в квартирі АДРЕСА_1 та не користувався послугами з водопостачання та водовідведення, які надавалися Комунальним підприємством виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства. Крім того, ним було подано клопотання по поновлення строків звернення до суду з заявою про скасування судового наказу, яке мотивував тим, що судовий наказ виданий 27 червня 2019 року він не отримував, а про його існування і відкритого виконавчого провадження з примусового виконання вказаного судового наказу він дізнався із застосунку «Дія» 25 серпня 2022 року.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №2-н/577/25019 (577/2786/19) виданого 27 червня 2019 року цим же судом, повернуто без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на не з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, не є належним доказом вручення йому судового наказу, так як в даному повідомленні не зазначено кому саме вручено це поштове відправлення та відсутній підпис отримувача. Наголошує на тому, що за адресою реєстрації він не проживав з 1998 року, а тому він не міг отримати відправлений на цю поштову адресу судом наказ. На переконання заявника апеляційної скарги, постанова державного виконавця про закриття виконавчого провадження із примусового виконання судового наказу в частині стягнення з нього судового збору, не є доказом його обізнаності із виданим судом наказом, тим більш судовий збір він не сплачував.

Стягувачем у встановлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повертаючи заяву про скасування судового наказу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заява подана після закінчення строку, визначеного ч. 1 ст. 170 ЦПК України, при цьому обставини наведені у клопотанні про його поновлення не вказують на поважність причин його пропуску, а свідчать лише про спробу ухилитися від цивільно-правової відповідальності.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 167 ЦПК України встановлено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при вирішенні питання судом першої інстанції про прийняття заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу, було встановлено її невідповідність вимогам, передбаченим статтею 170 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У пункті 3 частини п`ятої статті 170 ЦПК України встановлено, що до заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини шостої статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Судами встановлено, що Конотопським міськрайонним судом Сумської області 27 червня 2019 року видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 суми заборгованості за водопостачання та водовідведення за період з 01 липня 2016 року по 01 травня 2019 року у розмірі 10764 грн 59 коп., та дольове стягнення сплаченого судового збору, а саме по 48 грн 03 коп. (а.с. 27).

Вказаний судовий наказ з копіями заяви стягувача і доданих до неї документів 01 липня 2019 року був надісланий боржникам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 28).

Згідно з поштовим повідомленням судовий наказ було отримано боржниками 04 липня 2019 року (а.с. 29).

Відповідно до статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку, відповідно до статті 123 ЦПК України, починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Наслідки пропущення процесуальних строків, визначені статтею 126 ЦПК України, згідно з якою право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша). Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

Частиною 3 статті 130 ЦПК України визначено, що в разі якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Відповідно до пункту 105 Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила № 270), одержання реєстрованого поштового відправлення здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка.

Згідно з пунктом 106 Правил № 270 під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

Відповідно до Правил № 270 на бланку повідомлення про вручення прізвище одержувача зазначає працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого документа, що посвідчує особу, а одержувач зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі встановленого зразка, а не на бланку повідомлення про вручення.

Надаючи оцінку наявному в матеріалах справи повідомленню про вручення поштової кореспонденції (а.с. 29), колегія суддів враховує Правила № 270, які передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень та за змістом яких перевірка документів, що посвідчують особу адресата (фізичну особу), особу, яка одержує поштове відправлення замість такого адресата, родинні зв`язки з адресатом, а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників поштового зв`язку.

Добросовісне виконання працівниками оператора поштового зв`язку акціонерного товариства «Укрпошта» своїх службових обов`язків, у цьому випадку, презюмується, а в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 20 травня 2020 року у справі № 653/4813/17(провадження № 61-7625св19), від 13 січня 2021 року у справі № 1519/2-4031/11 (провадження № 61-13202св20), від 24 травня 2021 року у справі № 565/875/19 (провадження № 61-9818св20).

Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають між собою в родинних відносинах, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Конотопської міської ради (а.с. 9), а тому одержання поштового відправлення одним із них, відповідно до положень ч. 3 ст. 130 ЦПК України свідчить про обізнаність із виданим 27 червня 2019 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області наказом і інших боржників, в тому числі ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується також із висновками суду першої інстанції, що виконання боржником ОСОБА_1 оскаржуваного наказу в частині сплати судового збору в сумі 48 грн 03 коп., за платіжним дорученням від 25 листопада 2019 року, підтверджує його обізнаність з існуванням цього наказу ще в 2019 році.

Ствердження ОСОБА_1 про те, що він особисто коштів на погашення боргу в сумі 48 грн 03 коп. не вносив, колегія суддів вважає непереконливими, так як факт виконання ним судового наказу в цій частині встановлена постановою державного виконавця від 28 листопада 2019 року (а.с. 39).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов