Справа № 307/4428/22
Провадження № 2-з/307/21/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Бряник М.М.,

за участю секретаря судового засідання Мельник Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів заяву адвоката Батрин Станіслава Віталійовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Комунальної установи «Управління соціальною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради та ОСОБА_2 де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Комунальне підприємство «Центральна района аптека №14 Закарпатського обласного виробничого об`єднання «Фармація» про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Батрин С.В., який діє в інтресах фізичної особи підприємця ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Комунальної установи «Управління соціальною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради та ОСОБА_2 де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача, Комунальне підприємство «Центральна района аптека №14 Закарпатського обласного виробничого об`єднання «Фармація» про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна.

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, згідно якої він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборонити ОСОБА_2 виконувати зобов`язання за Договором оренди нерухомого майна від 19.08.2022 №05-07-01/88, включно: здійснювати платежі, право володіння, користування, проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування та вчиняти будь-які дії стосовно майна будівлі Аптеки №29 за адресою: АДРЕСА_1 (включно, передавати майно в суборенду),

- заборонити Комунальній установі «Управління соціальною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради приймати та вимагати виконання зобов`язань орендаря за Договором оренди нерухомого майна від 19.08.2022 №05-07-01/88, включно: приймати платежі від ОСОБА_3 , погоджувати останньому право володіння, користування, ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування та будь-які дії стосовно майна будівлі Аптеки №29 за адресою: АДРЕСА_1 (включно, передавати майно в суборенду).

В частині зустрічного забезпечення представником запропоновано, що такі заходи не потребуються, оскільки за умови вжиття заходів забезпечення позову ні Комунальна установа, ні новий орендар не зазнаватиме втрат фінансового характеру, не сплачуватиме орендну плату до завершення данного спору.

Заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що впродовж 15 років позивачка орендує комунальне майно - приміщення Аптеки № 29 у селі Тересва Тячівськського району на підставі Договору оренди від 12.01.2007 укладеного між третьою особою Комунальним підприємством «Центральна района аптека №14 Закарпатського обласного виробничого об`єднання «Фармація».

При тому, що на їх переконання вказний договір не втратив свою дію та строк користування майном за його умовами спливає тільки 30.04.2023, між відповідачами: Комунальною установою «Управління соціальною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради та ОСОБА_2 19.08.2022 укладено договір оренди цього ж нерухомого майна за №05-07-01/88, який є предметом спору та безпосередньо впливає на права ФОП ОСОБА_1 .

Представник зазначає, що відповідач самовільно вживає заходи до передачі приміщення Аптеки № 29 у наступну оренду, виставляє право оренди на аукціони, формує їх умови, визначає переможців, укладає з ними договори. У оголошеннях про такі аукціони орендодавець свідомо зазначає недостовірну інформацію про те, що об`єкт є вільним від користувачів та не використовується. Все це відбувається за одночасного прийняття від позивачки щомісячних платежів в рахунок договору оренди, тобто орендодавець є обізнаним про те, що позивачка користується ним.

Представник також вказує на те, що відповідач системно, цілеспрямовано вживає заходи, які спрямовані на порушення права позивача та, більше того, унеможливлюють судовий захист порушеного права. Так, допоки позивачка оскаржувала дії відповідача за першим аукціоном, відповідач, незважаючи на те, що за процесуальним законом повинен повідомляти суд про обставини, що мають значення для справи, - без інформування суду та учасників спору розірвав договір оренди з особою, якій раніше, в порушення прав позивачки, передав право оренди на будівлю Аптеки № 29, та провів новий аукціон, аби навіть судове рішення на користь позивачки не мало правових наслідків і не поновлювало її прав.

В даному випадку, відповідач уклав спірний договір з ОСОБА_4 та підписав з останнім акт прийому - передачі приміщення, у якому перебуває та здійснює господарську діяльність позивачка. Виконання оскаржуваного договору оренди має безпосередні негативні наслідки для позивачки, адже ОСОБА_4 отримав підставу для користування приміщенням, яким законно користується позивачка.

На забезпечення дотримання інтересів позива, можливості здійснення ним права користування майном на час вирішення спору, а також з урахуванням інтересів всіх учасників даної господарської справи (в тому числі і відповідача, який, за неможливості користуватися спірним "майном не може бути зобов`язаний сплачувати кошти за таке користування на користь орендодавця та в подальшому вимагати компенсацій від позивача), враховуючи те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення та ефективного захисту прав або інтересів позивача у межах даного спору, просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Учасники справи в порядку ст.153 ч.1 ЦПК України в судове засідання не викликалися.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з здійсненням розгляду заяви про забезпечення позову за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позов», суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно з п.10 ці заходи мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

З аналізу вказаної норми слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з цим відповідно до другого та третього абзаців пункту 4 наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9, при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як убачається із поданої заяви, в обгрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, представник позивача зазначає, що продовж 15 років позивачка орендує комунальне майно - приміщення Аптеки № 29 у селі Тересва Тячівськського району на підставі Договору оренди від 12.01.2007 укладеного між третьою особою Комунальним підприємством «Центральна района аптека №14 Закарпатського обласного виробничого об`єднання «Фармація» та позивачкою, як фізичною особою підприємцем.

При тому, що на їх переконання вказний договір не втратив свою дію та строк користування майном за його умовами спливає тільки 30.04.2023, між відповідачами: Комунальною установою «Управління соціальною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради та ОСОБА_2 19.08.2022 укладено договір оренди цього ж нерухомого майна за №05-07-01/88, який є предметом спору та безпосередньо впливає на права ФОП ОСОБА_1 .

Разом з цим, як випливає з матеріалів справи, предметом оскаржуваного договору є нерухоме майно приміщення Аптеки №29, що розташоване в смт. Тересва Тячівського району Закарпатської області. До матеріалів позовної заяви також додано оспорюваний договір оренди, з пункту 1.3 якого випливає, що об`єкт оренди може бути використаний за будь-яким цільовим призначенням згідно переліку, визначеного Додатком 3 (для нерухомого майна) до Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою КМУ від 03.06.2020 №483, окрім трьох груп цільового призначення з відповідного переліку, а саме:

- ритуальні послуги. Громадські вбиральні. Збір і сортування вторинної сировини (п.15 Додатку 3 до Порядку);

- розміщення суб`єктів підприємницької дільності, які здійснюють іншу виробничу діяльність (п. 17 Додатку 3 Порядку);

- інше (п.18 Додатку 3 Порядку).

При наявності долученого до позовної заяви договору оренди №05-07-01/88 від 19.08.2022 року, вказного додатку 3, матеріали не містять. Разом з цим з наведених умов договору та предмету спору попередньо, можливо встановити, що предметом оспорюваного договору є нерухоме майно, цільове використння якого пов`язане з здійсненням господарської діяльності.

Відтак відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Зокрема, можливість територіальної громади користуватися та розпоряджатися майном, яке є її спільною власністю та балансоутримувачем якого згідно змісту оспорюваного договору, є відповідач - Коммунальної установи «Управління соціальною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради.

Разом з цим, суд бере до уваги обраний представником позивача спосіб забезпечення позову, застосування якого, на переконання суду фактично передбачає втручання в зобов`язання сторін за умовами договору, що не відповідає змісту ст.ст. 6 та 627 ЦК України, щодо свободи договору.

Відповіднодо ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд зауважує, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову недостатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо позивач не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом:

- заборонити ОСОБА_2 виконувати зобов`язання за Договором оренди нерухомого майна від 19.08.2022 №05-07-01/88, включно: здійснювати платежі, право володіння, користування, проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування та вчиняти будь-які дії стосовно майна будівлі Аптеки №29 за адресою: АДРЕСА_1 (включно, передавати майно в суборенду),

- заборонити Комунальній установі «Управління соціальною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради приймати та вимагати виконання зобов`язань орендаря за Договором оренди нерухомого майна від 19.08.2022 №05-07-01/88, включно: приймати платежі від ОСОБА_3 , погоджувати останньому право володіння, користування, ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування та будь-які дії стосовно майна будівлі Аптеки №29 за адресою: АДРЕСА_1 (включно, передавати майно в суборенду), заявник не зазначив необхідні відомості, відсутність яких не дає змогу визначити співмірність засобів забезпечення позову заявленим вимогам.

Крім цього, зазначені в заяві про забезпечення позову, в дотримання вимог ч.1 ст.151 ЦПК України, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, щодо відсутності потреби таких заходів, не є співмірними тим наслідкам, які можуть бути завдані в результаті вжиття заходів забезпечення позову та обмеження прав комунального підприємства на отримання вигод від переданого в платне користування новому орендарю, майна.

Зустрічне забезпечення це по суті гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків та має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів. Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України метою цього інституту є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

При цьому у принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права «Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі», ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Статтею 9 Конституції України регламентовано, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Крім того, у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Оскільки, судом об`єктивно встановлено, що між сторонами у справі дійсно виник спір, який ухвалою господарського суду у справі №910/196/22 про повернення позовної заяви, визначено, як цивільно-правовий, проте суду не надано належних та допустимих доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та що вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, суд вважає заяву представника позивача про забезпчеення позову необгрунтованою.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 260, 353 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви адвоката Батрин Станіслава Віталійовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Комунальної установи «Управління соціальною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради та ОСОБА_2 де третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Комунальне підприємство «Центральна района аптека №14 Закарпатського обласного виробничого об`єднання «Фармація» про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна - відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачеві та його представнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий М.М. Бряник