СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14609/17

пр. № 2/759/133/22

07 листопада 2022 рокуСвятошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Шум Л.М.

при секретарі: Лешко О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авдієнко Оксана Віталіївна про визнання недійсним заповіту,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 р представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовними вимогами про визнання недійсним заповіт ОСОБА_4 , посвідчений Авдієнко О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 04 лютого 2009 р.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 58 років помер спадкодавець ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 28 вересня 2016 року.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Квартира належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 06 квітня 2009 року.

Позивач діє від імені та в інтересах своєї доньки - онуки померлого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є спадкоємицею першої черги за законом.

Онука ОСОБА_5 приймає спадщину за правом представлення, що визначено ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України.

Батько ОСОБА_6 - син спадкодавця ОСОБА_7 помер

ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Через декілька місяців після смерті спадкодавця, в січні 2017 року першою дружиною померлого та батьком позивача в квартирі несподівано був знайдений заповіт від 04 лютого 2009 року, посвідчений Авдієнко О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Цим заповітом спадкодавець ОСОБА_4 зробив наступне розпорядження:

- гаражний бокс № НОМЕР_2 у ГБК «Комплекс», а також усі грошові вклади в будь-яких банківських установах міста Києва заповів племінниці - відповідачу по справі.

- квартиру АДРЕСА_2 заповів племінниці: ОСОБА_8 , сестрі ОСОБА_9 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у), онуці ОСОБА_5 , ОСОБА_10 у рівних долях кожному.

Заповіт був складений у 2009 році, померлому було 50 років, заповідач помер у 2016 році у віці 58 років.

Позивач, яка є невісткою померлого, онука, син ОСОБА_11 , сват померлого ОСОБА_3 підтримували близькі стосунки, спілкувалися з померлим, онука відвідувала діда. Такий заповіт обурив їх, оскільки жодного разу спадкодавець не згадував про існування заповіту, не казав, що в лікарню викликав нотаріуса для посвідчення заповіту, не казав, що заповів частину майна сестрі та племінниці.

В свою чергу відповідачу ОСОБА_2 було відомо про вання заповіту.

27.12.2016 року відповідач першою подала заяву про прийняття спадщини до Другої Київської державної нотаріальної контори, номер кової справи 60056605.

Пізніше, в лютому 2017 року подала заяву про прийняття спадщини позивач.

Син ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 подав до Другої КДНК заяву про відмову від права на спадщину і за заповітом і за законом на користь онуки померлого ОСОБА_5 .

Позивач не визнає дійсність заповіту, складеного 04 лютого 2009 року , оскільки заповіт написаний різними особами, або заповідач не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними під час складання заповіту.

Ухвалою суду від 01.11.2017 року відкрито провадження по справі (ас.25, том1).

26.03.2018 року відповідачка надала до суду відзив, згідно якого просила суд відмовити в задоволенні позову (ас.30, том1).

Ухвалою суду від 28.01.2019 року зазначену вище справу направлено на посмертну судово -комплексну почеркознавчу та психологічну експертизу(ас.152-152, том1).

31.01.2020 року до суду надійшов висновок експертів за результатами судово- почеркознавчої експертизи від 27.01.2020 року за №19235/19236/19-32(ас.194-200, том1).

Ухвалою суду від 10.02.2020 року поновлено провадження по справі(ас.209, том1).

Ухвалою суду від 29.09.2020 року зазначену вище справу направлено на судово-психіатричну експертизу(ас.226-228, том1).

14.01.2022 року надійшов висновок судово-психіатричної експертизи за №732, згідно якого ОСОБА_12 на час складання заповіту, 04.02.2009 року страждав на астенічний синдром соматогенного генезу, внаслідок сепсису та на той час був здатний усвідомлювати значення своїх дій та міг керувати ними (ас. 15-16, том2).

Ухвалою суду від 17.01.2022 року поновлено провадження по справі (ас.17, том2).

В судове засідання 07.11.2022 року ні позивачка, ні її представник не з"явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судове засідання відповідачка та третя особа приватний нотаріус КМНО Авдієнко О.В. не з"явилися, про час та місце слухання справи повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 3 ЦК України визначено перелік засад цивільного законодавства, зокрема: справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на спадкування предявлення позову про визнання заповіту недійсним, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

За змістом ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Загальні вимоги до форми заповіту закріплені у статті 1247 Цивільного кодексу України, відповідно до якої заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку , затвердженому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частин 1 та 2 статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Аналогічні положення закріплені п. 1.7 розділу 3 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до яких нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути в голос прочитаний і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом.

Статтею 41 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

Відповідно до ст.54 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України, а саме - зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені у ст. 203 ЦК України, у тому числі, в силу частини 4 вказаної статті правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Згідно з ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Позивач не визнає дійсність заповіту, складеного 04 лютого 2009 року , оскільки заповіт написаний різними особами, або заповідач не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними під час складання заповіту.

Судом встановлено, що заповіт записаний нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, а саме з використанням компютерного набору та роздруківки.

Відповідно до заповіту ОСОБА_13 , перебуваючи при здоровому розумі, ясній памяті та діючи добровільно, за відсутності будь-якого примусу, розуміючи значення своїх дій, на випадок смерті зробив розпорядження: гаражний бокс № НОМЕР_2 у ГБК «Комплекс», а також усі грошові вклади в будь-яких банківських установах міста Києва заповів племінниці - ОСОБА_14 .

- квартиру АДРЕСА_2 заповів племінниці: ОСОБА_15 , сестрі ОСОБА_9 , онуці ОСОБА_5 , ОСОБА_10 у рівних долях кожному.

У наступному абзаці заповіту зазначено про те, що зміст статей 1241, 1254, 1307 ЦК України йому нотаріусом розяснино.

Заповіт складено за допомогою технічних засобів зі слів заповідача і підписано заповідачем в двох примірниках, з якиих один залишається в справах приватного нотаріуса КМНО Авдієнко О.В., а другий, викладений на нотаріальному бланку, -видається заповідачу. Цей заповіт складено о 16 годині 30 хвилин .

Далі у графі «підпис» міститься рукописний запис « ОСОБА_12 ».

Заповіт записаний мною, нотаріусом, зі слів ОСОБА_12 . Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем, ОСОБА_12 і власноручно підписаний ним о 16 годині 30 хвилин у моїй присутності. Особу його встановлено, дієздатність перевірено.

Зареєстровано в реєстрі за № 206. Стягнуто плати згідно статті 31 Закону України «Про нотаріат».

Заповіт виготовлено на бланку Міністерства юстиції України.

ОСОБА_13 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 28.09.2016 року.

Ухвалою суду від 28.01.2019 року зазначену вище справу направлено на посмертну судово -комплексну почеркознавчу та психологічну експертизу(ас.152-152, том1).

31.01.2020 року до суду надійшов висновок експертів за результатами судово- почеркознавчої експертизи від 27.01.2020 року за №19235/19236/19-32 згідно якої складений заповіт від 04.02.2009 року , складеного від імені ОСОБА_16 , посвідченого Авдієнко О.В., приватним нотаріусом КМНО та зареєстрованого у реєстрі за №206 - виконаний ОСОБА_17 (ас.194-200, том1).

Ухвалою суду від 29.09.2020 року зазначену вище справу направлено на судово-психіатричну експертизу(ас.226-228, том1).

14.01.2022 року надійшов висновок судово-психіатричної експертизи за №732, згідно якого ОСОБА_12 на час складання заповіту, 04.02.2009 року страждав на астенічний синдром соматогенного генезу, внаслідок сепсису та на той час був здатний усвідомлювати значення своїх дій та міг керувати ними (ас. 15-16, том2).

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.7постанови № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Однак, ні позивачем, ні його представником під час розгляду справи не подано доказів того, що ОСОБА_12 зробив даний заповіт всупереч своїй волі чи здійснив його не розуміючи значення своїх дій, чи під впливом збиваючих факторів. Як і ненадано суду будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_12 не міг прочитати самостійно заповіт в голос, а також, що даний заповіт складено із порушенням вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203, 1247 ЦК України.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що заповіт, укладений ОСОБА_18 04.02.2009 року відповідає вимогам ст.ст.203, 215, 1247 ЦК України: його волевиявленню, підписаний ним, складений у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання.

Таким чином підстав визнавати заповіт, укладений ОСОБА_18 04.02.2009 року недійсним не має і в задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 3, 16, 203, 215, 1247, 1248 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 209, 214-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авдієнко Оксана Віталіївна про визнання недійсним заповіту - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум