Дата документу 23.11.2022 Справа № 334/2260/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2260/22 Головуючий у 1 інстанції: Ісаков Д.О.
Провадження № 22-ц/807/1910/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

Гончар М.С

суддів: Подліянової Г.С.

за участі секретаря: Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної ради, Комунального підприємства «Готель «Україна» Запорізької обласної ради про визнання незаконним та скасування пункту рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької обласної ради, Комунального підприємства «Готель «Україна» Запорізької обласної ради про визнання незаконним та скасування пункту рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтований тим, що 15 лютого 2022 року Запорізькою обласною радою прийнято рішення № 10 «Про припинення комунального підприємства «Готель «Україна» ЗОР шляхом приєднання до КП «Універс» ЗОР. Пунктом 8 цього рішення визначено: «Звільнити ОСОБА_1 , директора КП «Готель «Україна» Запорізької обласної ради, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП з 27 травня 2022 року». Вважає, що вказане рішення у цій частині є незаконним та підлягає скасуванню, а позивач поновленню на посаді. Вказує, що проект цього рішення органу місцевого самоврядування не опублікований у встановлені законодавством строки; восьма позачергова сесія восьмого скликання Запорізької обласної ради скликана з порушенням встановленого Регламентом та Законом порядку; розпорядження голови Запорізької обласної ради про скликання восьмої позачергової сесії ЗОР восьмого скликання не опубліковано на офіційному сайті Запорізької обласної ради; проект рішення про припинення КП «Готель «Україна» ЗОР неправомірно включено до порядку денного позачергової сесії ЗОР; питання щодо припинення КП «Готель «Україна» ЗОР не потребувало невідкладного рішення.

Також зазначається, що при підготовці проекту рішення до розгляду на сесії ЗОР

допущено наступні порушення: проект оскаржуваного рішення не подавався до управління із загальних питань та матеріально-технічного забезпечення діяльності ради виконавчого апарату обласної ради за 25 робочих днів до дня пленарного засідання; проект оскаржуваного рішення не розглядався на засіданнях постійних комісії ЗОР; депутати Запорізької обласної ради були позбавлені можливості завчасно ознайомитись з проектом оскаржуваного рішення, оскільки проект з іншими матеріалами не надсилався їм; погодження погоджувальної ради щодо проекту рішення про припинення КП «Готель «Україна» ЗОР та обґрунтування його невідкладності відсутнє. При прийнятті оскаржуваного рішення порушено процедуру розгляду питань порядку денного на сесії. Окремі пункти оскаржуваного рішення за своїм змістом не відповідають вимогам чинного законодавства. Оскаржуваним рішенням порушено права позивача як працівника КП «Готель «Україна» ЗОР, оскільки він є директором КП «Готель «Україна» ЗОР.

Крім того, при його звільнення порушено норми КЗпП України: відповідач не звертався до профспілкового комітету з поданням про звільнення, а також не повідомлено місцевий центр зайнятості про наступне масове звільнення працівників; відповідачем не повідомлено його про наявність вакантних посад у КП «Готель «Україна» ЗОР, не запропоновано позивачу іншу роботу; його не ознайомлено з рішенням про звільнення, не надано його копію та не видано належним чином оформлену трудову книжку.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати незаконним та скасувати пункт 8 рішення Запорізької обласної ради «Про припинення комунального підприємства «Готель «Україна» ЗОР шляхом приєднання до комунального підприємства «Універс» ЗОР» від 15.02.2022 року № 10, поновити його на роботі на посаді директора КП «Готель «Україна» ЗОР, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2022 року відмовлено у відкритті провадження.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що дана позовна заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, а повинна розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність розгляду вказаного спору в адміністративному суді. З огляду на суб`єктний склад сторін, характер спірних правовідносин у цій справі, на думку ОСОБА_1 , спір підлягає розгляду в порядку саме цивільного судочинства.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що у даному випадку прийняття та звільнення з роботи директора комунального підприємства не є публічно-правовими відносинами, оскільки його посада не належить до публічної служби, а пункт оскаржуваного ним рішення органу місцевого самоврядування не є рішенням щодо владних управлінських функцій, яке впливає на інтереси невизначеного кола осіб. Зазначений спір є спором про його трудове право, а не спором між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, що випливають з владних управлінських функцій відповідача. Відтак, цей спір належить до цивільної юрисдикції, оскільки за змістом та за характером спору, що є вирішальним під час віднесення справи до цивільної чи адміністративної юрисдикції, правовідносин між сторонами є трудовими.

В судове засіданняучасники справи не з`явились, надавши заяви про проведення апеляційного розгляду у їх відсутність.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із вимогами статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала не відповідає таким вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подав до Ленінського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву до Запорізької обласної ради, Комунального підприємства «Готель «Україна» Запорізької обласної ради про визнання незаконним та скасування пункту рішення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі відповідно до приписів п. 1 ч. 1 статті 186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Як визначено п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суд першої інстанції виходив з того, що Комунальне підприємство «Готель «Україна» ЗОР» - це юридична особа публічного права, утворена обласною радою як органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку, відповідно до ч. 1 ст.78 Господарського кодексу України, на базі відокремленої частини спільної власності територіальних громад області і входить до сфери його управління.

Також суд послався на те, що позивачем оскаржується індивідуальний акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, прийнятий на виконання владних управлінських функцій, який стосується прав та інтересів визначених в ньому особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк ( п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Зважаючи на вказане, суд вважав, що наразі з позовної заяви вбачається, що спір виник між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), що унормовано статтею 17 КАС України

У зв`язку з зазначеним суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду зроблено без достатнього з`ясування змісту позовних вимог.

Статтею 17 КАС України встановлено, що компетенція адиміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Так, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Тобто, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Тобто, суд повинен з`ясувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Такий правовий висновок закріплений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19).

Як вбачається зі змісту поданої ОСОБА_1 позовної заяви та долучених до неї додатків, підставою для звернення позивача до суду є визнання незаконним та скасування пункту 8 рішення Запорізької обласної ради «Про припинення комунального підприємства «Готель «Україна» ЗОР шляхом приєднання до комунального підприємства «Універс» ЗОР від 15.02.2022 № 10, яким звільнено ОСОБА_1 з посади директора комунального підприємства «Готель «Україна» Запорізької обласної ради у відповідності з пунктом 1 статті 40 КЗпП України з 27 травна 2022 року.

Тобто в позові фактично питання ставиться про скасування певного пункту рішення органу місцевого самоврядування, який стосується безпосередньо позивача як звільненого працівника (директора готелю), з метою поновити його трудові права, а тому такі вимоги не належать до публічно-правового спору, а сама посада, з якої звільнено позивача, не відносить до публічної служби.

Отже, між позивачем та Запорізькою обласною радою з огляду на характер спору мають місце трудові правовідносини, які припинилися зазначеним вище рішенням від 15.02.2022 № 10.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що фактично позивач звернувся до суду з метою захисту своїх трудових прав.

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що спір у цій справі стосується трудових відносин та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

При вищевикладених обставинах, вимоги апеляційної скарги позивача

ОСОБА_1 ґрунтуються на цивільному процесуальному законі.

Таким чином, відмова у відкритті провадження у справі, обґрунтована тим, що спір не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, створила позивачу перешкоди у реалізації його права на судовий захист його трудових прав.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової (передчасної) ухвали, яка підлягає скасуванню відповідно до вимог п. 4 ч. 1 статті 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання щодо можливості відкриття провадження) до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2022 року про відмову у відкритті провадження скасувати, матеріали справи за позовом ОСОБА_1 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 листопада 2022 року

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.