КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/6651/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

при секретарі Стешенко М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Київська міська рада, Шістнадцята київська державна нотаріальна контора, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання права власності в порядку спадкування, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Болдирєвої Дар`ї Ігорівни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року в складі судді Лужецької О.Р.,

встановив:

22.10.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила суд: скасувати право власності ОСОБА_5 на 1/8 частку житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.06.2018; скасувати право власності ОСОБА_4 на 1/8 частку житлового будинку АДРЕСА_2 від 23.10.2018; скасувати право власності ОСОБА_2 на 1/8 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 від 29.06.2018; скасувати право власності ОСОБА_3 на 1/8 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 від 31.07.2018. Залишити їй в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_6 право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Посилалась на ті підстави, що на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого виконкомом Дарницької районної ради депутатів трудящих 25.05.1965 року, житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_8 , по 1/2 частини кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Після смерті ОСОБА_7 належну йому 1/2 частину вказаного будинку успадкувала його дружина ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 після смерті чоловіка залишилась проживати в спірному житловому будинку разом з його матір`ю ОСОБА_8 .

22 грудня 1979 року ОСОБА_8 , не вступаючи в спадщину, померла.

В будинку залишилась проживати ОСОБА_6 , яка вважала себе власником всього будинку.

21 листопада 2002 року ОСОБА_6 склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла їй, ОСОБА_1 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2007 року за ОСОБА_6 визнано право власності за набувальною давністю на Ѕ частину домоволодіння, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла.

Після смерті ОСОБА_6 вона отримала спадщину на майно, яке залишилось після її смерті, та отримала свідоцтво на право власності.

Разом з тим, в грудні 2014 року Дарницький районний суд м. Києва прийняв позов, на підставі якого ОСОБА_9 отримала дозвіл вступити в спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_8 .

В період перебування в провадженні суду справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини ( справа №753/3659/18), відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ввели суд в оману та 29 червня 2018 року зареєстрували право власності на 1/8 частину спірного будинку за кожним.

Вважала, що відповідачі незаконно заволоділи частиною будинку, на яку вона вже отримала право власності, право власності за кожним з відповідачів було оформлено з порушенням процедури отримання свідоцтва про право на спадщину, останні не проживали та не були зареєстровані в спірному будинку з часу прийняття нею спадщини.

Посилаючись на вказані обставини позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзіпредставник ОСОБА_1 - адвокат Болдирєва Д. І. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги покази свідків, які підтвердили той факт, що ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину, а відповідачі та їхня бабуся в будинку не проживали та не приймали участі в його утриманні. За життя ОСОБА_6 позивачка допомагала їй утримувати будинок.

Після смерті ОСОБА_6 позивачка отримала спадщину на все майно, яке залишилось після її смерті та отримала свідоцтво про право власності.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом про встановлення факту прийняття ОСОБА_6 спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_8 . При цьому вона чітко зазначала в позові (справа №753/3659/18), що встановлення зазначеного факту їй необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , яка склала на неї заповіт. ОСОБА_1 також написала заяву до нотаріальної контори про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину стосовно спірного майна.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року закрито провадження у справі №753/3659/18 за позовом ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Київська міська рада, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини.

Постановою Апеляційного суду м. Києва апеляційна скарга представника позивача задоволена, ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року скасована, справа була направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року, заяву ОСОБА_1 у справі №753/3659/18, залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 05 травня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року залишено без змін.

Вказує, що під час судових засідань зі спірних питань з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , останні не дочекалися остаточного рішення та незаконно зареєстрували на себе 29 червня 2018 року по 1/8 частині спірного будинку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначили, що вони правомірно набули право власності на спадкове майно після смерті своєї матері ОСОБА_9 , факт прийняття спадщини якою після померлої ОСОБА_8 встановлено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2015 року. Своїми діями вони не порушували права та інтереси позивача, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Болдирєва Д. І. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_5 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 1/2 частині кожному на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Дарницької райради трудящих 25 травня 1965 року.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Належну ОСОБА_7 1/2 частину вказаного будинку успадкувала його дружина ОСОБА_6 , про що 07.07.1989 видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 12 т.1).

21.11.2002 ОСОБА_6 склала заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла позивачці ОСОБА_1 (а.с.11 т.1).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 лютого 2013 року (справа №2-141/12), за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом 21.11.2002 року після смерті ОСОБА_6 , який посвідчено державним нотаріусом Двадцять другої київської державної нотаріальної контори Ковток А.І. та зареєстровано у реєстрі за №1-9789).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2012 року (справа №2-3189/12), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2013 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_6 , до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_9 про визнання права власності за набувальною давністю на 1/2 частину будинковолодіння, що належала ОСОБА_8 , відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2015 року (справа №753/2595/14-ц), залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2015 року, в справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1 , Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, встановлено факт прийняття ОСОБА_9 спадщини після померлої ОСОБА_8 .

Визнано за ОСОБА_9 , як за спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_8 право власності на 1/2 частину будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, н е доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

30.08.2012 ОСОБА_9 склала заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла своїм дітям ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в рівних частках кожному (а.с. 85 т.1).

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.84 т.1).

29.06.2018 року державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори, на підставі заповіту, посвідченого 30.08.2012, спадкоємцю зазначеного в заповіті майна ОСОБА_9 - ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/8 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 , 1/2 частина якого належала померлій на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2015 року (а.с. 86 т.1).

29.06.2018 року державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори, на підставі заповіту, посвідченого 30.08.2012, спадкоємцю зазначеного в заповіті майна ОСОБА_9 - ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/8 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 , 1/2 частина якого належала померлій на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2015 року (а.с. 98 т.1).

31.07.2018 року державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори, на підставі заповіту, посвідченого 30.08.2012, спадкоємцю зазначеного в заповіті майна ОСОБА_9 - ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/8 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 , 1/2 частина якого належала померлій на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2015 року (а.с. 90 т.1).

23.10.2018 року державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори, на підставі заповіту, посвідченого 30.08.2012, спадкоємцю зазначеного в заповіті майна ОСОБА_9 - ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/8 частину житлового будинку за АДРЕСА_1 , 1/2 частина якого належала померлій на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2015 року (а.с. 94 т.1).

Право власності відповідачів на належні їм частки житлового будинку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

З огляду на ту обставину, що право власності на 1/8 частину спірного домоволодіння ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 набули на підставі та у спосіб, передбачений законом, при цьому прав та законних інтересів позивачки ОСОБА_1 порушено не було, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі незаконно заволоділи належною їй 1/2 частиною спірного будинку спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року (справа №753/3659/18), залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року та постановою Верховного Суду від 05 травня 2020 року, заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київська міська рада, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини залишено без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

За таких підстав є необґрунтованими та підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги в тій частині, що отримання відповідачами свідоцтв про право на спадщину за заповітом відбулось в період перебування в суді справи про встановлення факту прийняття спадщини, до моменту ухвалення рішення за наслідками розгляду апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява №63566/00).

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Болдирєвої Дар`ї Ігорівни залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.11.2022.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк