КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/8113/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником Норочевським Олександром Олександровичем , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та з урахуванням уточнень просила встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері ОСОБА_3 .

Мотивуючи свої вимоги заявниця вказувала, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Горлівка, Донецької області. Факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим виданий медичний документ не створює правових наслідків на території України, відтак реєстрації факту смерті і видачі відповідного свідоцтва органом державної реєстрації актів цивільного стану України неможливе.

У зв`язку з викладеним, для проведення державної реєстрації смерті на території України та в подальшому для оформлення права на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , заявниця була вимушена звернутись до суду з відповідною заявою про встановлення факту смерті.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - Норочевський О.О. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що справу було розглянуто без належного повідомлення заявниці, внаслідок чого суд дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви через відсутність медичного висновку про смерть матері заявниці ОСОБА_3 , без заслуховування думки ОСОБА_1 щодо реальної можливості надання медичного свідоцтва про смерть, а також інших додаткових доказів.

Апелянт вважає, що свідоцтво про смерть, видане ДНР є належним доказом, з урахуванням неможливості комунікації з тимчасово окупованими територіями а також у зв`язку із відкритою та широкомасштабною агресією щодо українського народу, через що ОСОБА_1 була позбавлена можливості встановлення та реєстрації факту смерті своєї матері не інакше як в судовому порядку. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував даних обставин.

Враховуючи наведене в апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 - Норочевський О.О. просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити вимоги заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_1 , адвокат Норочевський О.О. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, пославшись на те, що встановлення вказаного факту смерті тягне за собою відповідні юридичні наслідки, а саме проведення належної реєстрації смерті ОСОБА_3 та оформлення спадкових прав відповідно до чинного законодавства України.

Зацікавлена особа - Київський відділ державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направив до суду заяву в якій просив проводити розгляд вказаної справи у відсутність їх представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявниці у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на тимчасово окупованій території міста Горлівка, Донецької області.

На підтвердження вказаного факту заявниця надала свідоцтво про смерть, яке видане 09 квітня 2021 року міським відділом записів актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, серія НОМЕР_1 .

Перевіряючи продану ОСОБА_1 заяву на відповідність вимогам цивільного процесуального законодавства України та відмовляючи у її задоволенні суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що на підтвердження факту смерті своєї матері заявником не надано суду медичне свідоцтво про смерть, видача якого передбачена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті», зареєстрований Мін`юсті України 25.10.2006 за №1150/13024 та підтримується Міністерством охорони здоров`я ДНР від 09.01.2015 року № 12 (в редакції від 12.03.2018 року № 367) за формою первинної облікової документації № 106/у, а подане нею свідоцтво про смерть яке видане міським відділом записів актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки не є достатнім доказом для встановлення відповідного факту.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ч.2 ст.293 ЦПК України).

Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Відповідно до п.3 наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» Державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України наказано тимчасово призупинити проведення державної реєстрації актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Згідно з положеннями Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника.

Пунктом 1 розділу 5 зазначених Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

У статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 цього Закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ч.ч.2,3 та 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч.2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист.

Установлено та підтверджується матеріалами справи, що заявник - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16 жовтня 1962 року, серії НОМЕР_2 , згідно якого в графі мати зазначено ОСОБА_3 (а.с.9).

09 квітня 2021 року міським відділом записів актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 501, відповідно до якого ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті - місто Горлівка, Центрально-міський район (а.с.3).

Зважаючи на те, що місто Горлівка Донецької області знаходиться на тимчасово окупованій території, то видані на цій території документи є недійсними на території України, унаслідок чого не створюють відповідних правових наслідків.

Звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_1 обґрунтовувала необхідність встановлення факту смерті її матері та реєстрації смерті в установленому діючим законодавством України порядку необхідно для подальшої реалізації нею свого права як спадкоємця.

Враховуючи вік у якому померла ОСОБА_3 - 84 роки, а також видане міським відділом записів актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки свідоцтво про смерть, що підтверджують факт смерті ОСОБА_3 , колегія суддів вважає доведено належними та допустимими доказами, - наявні передбачені законом підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення факту смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово-окупованій території України - у місті Горлівка Донецької області.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладені обставини колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 помилковим, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви.

Керуючись статті 49 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Норочевським Олександром Олександровичем , задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на тимчасово окупованій території - ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Горлівка, Донецької області Україна.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 10 листопада 2022 року .

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв