РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретарі судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Таліон Плюс» (далі - позивач), діючи через свого представника Стародуб І.В., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 7 485 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22 квітня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 630730750 на суму 5 000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором № 2V55MF4N, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська картка № НОМЕР_1 ), що засвідчує факт укладання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем кредитного договору у формі електронного документу. Однак відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув кредит, не сплатив проценти. У зв`язку з невиконанням умов договору відповідачем та виникненням грошової вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги до відповідача ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та реєстру прав вимоги № 41 від 27 серпня 2019 року. Заборгованість відповідача станом на 25 листопада 2021 року становить 7 485 грн. 00 коп., яка складається з: сума кредиту 5 000 грн. 00 коп.; проценти за користування кредитом - 15 грн. 00 коп.; пеня - 2 470 грн. 00 коп., яку слід і стягнути з останнього.

27 травня 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просить застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені в розмірі 2 470 грн. 00 коп. за період з 23 травня 2019 року по 30 червня 2019 року та визнає частково вимоги про стягнення заборгованості на суму 871 грн. 64 коп.

Вказує, що заборгованість по кредитному договору уже частково стягнута у позасудовому порядку. 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. видано виконавчий напис № 89104, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість в розмірі 20 585 грн. 00 коп. 06 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього заборгованості на підставі виконавчого напису № 89104. В межах виконавчого провадження із заробітної плати було стягнуто 4 145 грн. 36 коп. для погашення боргу. Проте, 27 травня 2022 року Рівненський міський суд Рівненської області виніс заочне рішення по справі № 569/385/21, відповідно до якого визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 31 жовтня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 89104, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість у розмірі 20 585 грн. 00 коп., таким, що не підлягає виконанню. 04 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Таким чином, він виконав своє зобов`язання за кредитним договором перед позивачем частково на суму 4 145 грн. 36 коп., а тому вона не підлягає стягненню з нього на користь позивача. Також, позивач просить стягнути пеню в розмірі 2 470 грн. за період з 23 травня 2019 року по 30 червня 2019 року, а звернувся до суду 25 листопада 2021 року, тобто поза межами річного строку стягнення, тому строк позовної давності щодо стягнення пені у розмірі 2 470 грн. 00 коп. сплив, і ця сума не підлягає стягненню.

У судове засідання представник позивача Стародуб І.В. не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 31 жовтня 2022 року представник позивача Стародуб І.В. подала заяву, в якій просила справу розглядати без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Семенюк М.О. в судове засідання також не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою представника відповідача Семенюк М.О . Про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 22 квітня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 630730750 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 5 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього договору.

Відповідно до п.1.2. Договору строк його дії починається з моменту його укладення та становить 30 днів.

Відповідно до п. 1.4 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,01 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору.

Згідно п. 3.3 Договору у разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі 1,3% від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення заборгованості за кредитом.

Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» TOB «Манівео швидка фінансова допомога» згідно п. 4.1. Договору є невід`ємною частиною цього Договору. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті товариства: www.moneyveo.ua.

22 квітня 2019 року відповідачем було подано заявку на отримання кредиту в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Відповідно до копії довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позичальник ОСОБА_1 , з яким укладено Договір № 630730750 від 22 квітня 2019 року, ідентифікований ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 2V55MF4N, час відправки ідентифікатора позичальнику 22 квітня 2019 року 0:00:00, номер телефону НОМЕР_2 , ідентифікатор введено позичальником/ відправлено товариству 22 квітня 2019 року 15:48:57, перерахування коштів позичальнику 22 квітня 2019 року 15:49:07.

Також, з копії платіжного доручення слідує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на ім`я отримувача ОСОБА_1 на картковий рахунок НОМЕР_1 кредитні кошти згідно договору № 630730750 від 22 квітня 2019 року в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 41 від 27 серпня 2019 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №630730750 від 22 квітня 2019 року.

29 серпня 2019 року ТОВ «Таліон Плюс» на адресу відповідача було направлено повідомлення № 1174, в якому ОСОБА_1 повідомлено про укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладення 27 серпня 2019 року реєстру №41, згідно з яким, відбулося відступлення права вимоги за кредитному договору №630730750 від 22 квітня 2019 року та повідомлено про наявність простроченої заборгованості у сумі 7 485 грн. 00 коп. за вказаним договором.

31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 89104 про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №630730750 від 22 квітня 2019 року, укладеним із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №28/118-01 від 28 листопада 2018 року є ТОВ «Таліон Плюс», заборгованості за кредитним договором №630730750 від 22 квітня 2019 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13 січня 2021 року звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , в зв`язку з виконанням виконавчого напису № 89104, виданого 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості в розмірі 20 585 грн. 00 коп.

Відповідно до Витягу з книги обліку грошових стягнень та нарахувань Військової частини НОМЕР_3 в 2021 році з ОСОБА_1 відповідно до постанови ВП № 64036040 від 13 січня 2021 року стягнено 4 145 грн. 36 коп.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2021 року в справі №569/3825/21задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Таліон Плюс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В., про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 89104, вчинений 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості за кредитним договором № 630730750 від 22 квітня 2019 року в розмірі 20 585 грн. 00 коп. Рішення суду набрало законної сили 30 червня 2021 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно положень статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом встановлено, що 22 квітня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір №630730750 в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Сторонами Договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом та застосування неустойки у разі порушення грошового зобов`язання.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та переказало суму кредиту на картковий рахунок відповідача, натомість відповідач умови Договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку, наведеному позивачем, складає 7 485 грн. 00 коп., з яких: тіло кредиту - 5 000 грн. 00 коп.; відсотки - 15 грн. 00 коп.; пеня (з 23 травня 2019 року по 30 червня 2019 року) - 2470 грн. 00 коп.

ТОВ «Таліон Плюс», уклавши 28 листопада 2018 року з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» Договір факторингу № 28/1118-01 та 27 серпня 2019 року Реєстр прав вимоги № 41, набуло права грошової вимоги до відповідача по Договору №630730750 від 22 квітня 2019 року.

Як слідує з Витягу з книги обліку грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_3 з ОСОБА_1 в порядку виконання виконавчого напису № 89104, виданого 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованості за кредитним договором №630730750 від 22 квітня 2019 року, на користь позивача було стягнуто 4 145 грн. 36 коп., а відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в розмірі 869 грн. 64 коп., яка визначена судом шляхом вирахування з заборгованості по тілу кредиту (5 000 грн. 00 коп.) та відсотків (15 грн. 00 коп.) сплаченої суми у межах виконавчого провадження (5015-4145,36).

Щодо стягнення заборгованості по пені в розмірі 2 470 грн. 00 коп., з врахуванням поданої відповідачем заяви про застосування позовної давності, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Як слідує з витягу з розрахунку заборгованості за договором № 630730750 від 22 квітня 2019 року пеня в розмірі 2 470 грн. 00 коп. була нарахована з 23 травня 2019 року по 30 червня 2019 року. З даним позовом до суду позивач звернувся 07 грудня 2021 року. Тому враховуючи, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, в задоволенні позову про стягнення пені в розмірі 2 470 грн. 00 коп., нарахованої з 23 травня 2019 року по 30 червня 2019 року, слід відмовити в зв`язку зі спливом позовної давності.

Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 263 грн. 74 коп. (869 грн. 64 коп. х 2 270 грн. 00 коп. /7 485 грн. 00 коп.).

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість в розмірі 869 (вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 64 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 263 (двісті шістдесят три) гривні 74 копійки.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», місцезнаходження: вул. Рокоссовського, буд. 7, перший поверх, м. Чернігів, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 16 листопада 2022 року.

Суддя О.О. Першко