Справа № 302/694/22
Номер рядка звіту 39
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2022 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі: Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Міжгір`я цивільну справу за позовомОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Міжгірський відділ державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2022 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Міжгірський відділ державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що 04.04.2019 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна вчинила виконавчий напис за №935 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , а головний державний виконавець Міжгірського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Звірич Н.І. на підставі вказаного виконавчого напису відкрила виконавче провадження 22.11.2021 року (ВП №67584898).

Також позивач ОСОБА_1 у позові вказує, що 22.11.2021 року супровідним листом за вих.№9693/19.5-38 державний виконавець Звірич Н.І. направила на його адресу до відома та виконання Постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2021 року, винесену при примусовому виконанні Виконавчого напису №935 від 04.04.2019 року. Та у позові зазначає, що про існування Виконавчого напису він дізнався лише 23.11.2021 року з отриманого вищевказаного супровідного листа державного виконавця, а тому вважає, що строк звернення до суду з позовом про визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не пропущений та заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження виконавчого напису № 935 від 04.04.2019 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що виконавчий напис № 935 від 04.04.2019 року вчинений з порушенням чинного законодавства, зокрема з грубим порушенням ч.1, ч.2 ст.88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, відповідачем пропущений трирічний строк протягом якого він міг звернутися із заявою про вчинення виконавчого напису, нотаріусом не перевірено відповідність розрахунків заборгованості з урахуванням строків позовної давності, а тому позивач вважає, що нотаріус не мав права вчиняти оскаржуваний виконавчий напис. Також позивач зазначає, що наявні у нотаріуса документи на час вчинення ним виконавчого напису не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, та посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться від 29.06.1999 року № 1172 у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору), де не передбачено можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені. Також зазначає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування звернення стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

У позовній заяві також позивачем зазначено, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення та заборгованість має бути безспірною. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Однак, всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.

Позивач зазначає, що виконавчий напис було вчинено поза межами встановленого Законом строку, а саме 04.04.2019 року, в той же час, як передбачено ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. У спірному виконавчому написі період виникнення заборгованості стягнення знаходиться поза межами трирічного строку, тому позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис є неправомірним та виходячи з вищенаведеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі № 935 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , а також позивач просить стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на свою користь судові витрати у вигляді судового збору в загальній сумі 1488,60 грн.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01.07.2022 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 забезпечено позов шляхом зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 67584898, що знаходиться в провадженні державного виконавця Міжгірського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Івано-Франківськ) на підставі виконавчого напису № 935, вчиненого 04.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрованого в реєстрі № 935 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.49-51).

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.07.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін та третіх осіб (а.с.54-55).

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.07.2022 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 судом витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни виконавчий напис № 935, а також нотаріальну справу щодо звернення АТ КБ "ПриватБанк" для отримання виконавчого напису відносно ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 ; - виконавчий напис №935 від 04.04.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 04.04.2019, який зареєстрований в реєстрі № 935 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - повноваження особи, яка зверталась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від імені АТ КБ "ПриватБанк" (а.с.52-53).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано письмову заяву позивача ОСОБА_1 , в якій викладено клопотання про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити за підставами і обґрунтуваннями, викладеними у позовній заяві (а.с.61,62, 148).

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду представником відповідача в особі адвоката Наконечної А.В. подані письмові пояснення на позов, в яких зазначає, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором №MKMWGA від 12.09.2008 року у повному обсязі не виконав, чим порушив права та законні інтереси Банку, що стало підставою для звернення Банку до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Також вказує, що позивачем не спростовано належними та допустимими доказами те, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечує, вважає правомірними дії АТ КБ «Приватбанк» щодо звернення до нотаріуса з приводу винесення виконавчого напису та вказує, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису за № 935 від 04.04.2019 року діяв в порядку, встановленому Законом, а тому просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити (а..с.151-160).

Третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надійшли витребувані судом документи та подана заява, в якій приватний нотаріус Бондар І.М. просить розглянути справу без її участі. Письмових пояснень, заяв, клопотань, заперечень проти позову ОСОБА_1 до суду третьою особою не подано, самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено (а.с.116-147).

Третя особа: державний виконавець Міжгірського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Івано-Франківськ) в судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, до суду надана заява, в якій головний державний виконавець Звірич Н.І. просить розглянути справу без їх участі, письмових пояснень з викладенням у них заперечень проти заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до суду не надійшло, заперечень проти позову до суду не подано, самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи №302/694/22, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду даної справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 04.04.2019 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під номером №935 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , яке на підставі договору іпотеки, посвідченого 12.09.2008 року приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Дунаєвим Ю.М. за реєстровим номером №2343, передане в іпотеку АК КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». Приватним нотаріусом Бондар І.М. задоволено вимоги стягувача АТ КБ "Приватбанк", в рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом - 22 568,17 доларів США; заборгованість за відсотками - 14108,38 доларів США; комісія - 3 505,18 доларів США; пеня - 28803,69 доларів США, що всього становить 68 985,42 доларів США, що за курсом НБУ на 30.01.2019 року становить 1915867 (один мільйон дев`ятсот п`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень 50 копійок, витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3500,00 грн.; а всього з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису становить 1919367 один мільйон дев`ятсот дев`ятнадцять тисяч триста шістдесят сім) гривень 50 копійок. Строк, за який провадиться стягнення 10 років 4 місяці 18 днів, а саме з 12.09.2008 року по 30.01.2019 року (а.с.26, 117). Проте, вказаний виконавчий напис не містить посилання на те, що ОСОБА_1 , є боржником за кредитним договором № MKMWGA від 12 вересня 2008 року.

22.11.2021 року головний державний виконавець Міжгірського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Звірич Н.І. на підставі виконавчого напису №935, вчиненого 04.04.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №67584898 та копія вказаної постанови міститься в матеріалах справи (а.с.38).

Разом з тим, суд звертає увагу, шо 08.10.2015 року Міжгірським районним судом Закарпатської області було розглянуто справу № 302/408/15-ц та рішенням у даній справі позов ПАТ КБ «ПриватБанк» - задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № MKMWGA від 12.09.2008 року в сумі 605090 (шістсот п`ять тисяч дев`яносто) гривень 62 копійки, що за ставкою НБУ від 17.03.2015 року еквівалентно 27207 (двадцять сім тисяч двісті сім) доларів США 31 цент та судові витрати в сумі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору № MKMWGA від 12 вересня 2008 року відмовлено.

Дане судове рішення сторонами не оскаржено та набрало законної сили 20.10.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.32-35).

Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 89 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Тобто, статтями 87,88,89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визначено незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017року залишено без змін.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92.

Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволені заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року відмовлено.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року.

Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставне майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язанням.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства Юстиції України 22.02.2012 року за №296/5 (далі - Порядок) визначено порядок вчинення виконавчих написів.

Так пунктом 1 глави 16 розділу ІІ, підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено умови вчинення виконавчого напису. Так вказаним пунктом передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. У разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру, наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів. За наявності заставної вчинення виконавчого напису може бути здійснено лише на підставі заяви (вимоги) власника заставної.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

У пункті 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція Великої Палати ВС відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц із подібних правовідносин.

Суд вважає, що у даному випадку, приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом за № 935, вчиненим 04.04.2019 року приватним нотаріусом Бондар І.М.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Такий висновок у подібних правовідносинах зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Виходячи з пунктами 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. До такого висновку дійшов ВС у постанові від 17.03.2021 року по справі № 361/1488/19.

Однак, суду не надано жодних доказів щодо вручення вимоги відповідача до позивача про повернення боргу. Отже, на момент вчинення виконавчого напису у нотаріуса не було даних, які б підтверджували отримання позивачем ОСОБА_1 письмової вимоги банку.

Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 04.04.2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного 3адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Проте, суду не надано доказів про те, що нотаріусу було надано всі необхідні документи згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: оригінал нотаріально посвідченого договору, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, а також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат». Проте характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком.

Тому, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Згідно з пунктом 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком документів.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами першою та другою статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За загальним правилом цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Наявність цивільно-правової відповідальності повинна бути доведена належними та допустимими доказами. Підлягає доказуванню наявність правових підстав для стягнення штрафу та пені, а також розмір заборгованості, заявлений до стягнення.

Крім того, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, та дотримання стягувачем вимог Закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим не виконала норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також приватний нотаріус не з?ясував, чи не пропущено стягувачем строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту.

Отже, при вчиненні виконавчого напису за поданою представником АТ КБ «ПриватБанк» Ситник К.В. заявою від 04.04.2019 року приватний нотаріус Бондар І.М. не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та дотримання стягувачем вимог Закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушила норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку.

Умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є Безспірність наявного боргу перед кредитором та відсутність спору щодо розміру боргового зобов?язання (аналогічна правова позиція висловлена в постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року).

Пункт 54 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином, з матеріалів даної справи вбачається, що у відповідача припинилося право нараховувати проценти за кредитним договором № MKMWGA від 12.09.2008 року з моменту пред`явлення позову до суду про дострокове стягнення кредиту, однак, незважаючи на це, Банк продовжував нараховувати проценти та штрафні санкції.

Оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, а позивач ОСОБА_1 у тексті позовної заяви ставить під сумнів розмір нарахованої заборгованості, суд приходить до висновку, що сума боргу на яку звернено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису не може вважатись безспірною.

З наданої суду позовної заяви вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.

Вказаного відповідачем не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, судом не може бути констатовано безспірність при стягненні заборгованості, а як наслідок правомірність вчинення виконавчого напису нотаріуса.

За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14).

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, за заявленими позивачем ОСОБА_1 також вимогами про поновлення строку на оскарження виконавчого напису №935, вчиненого приватним нотаріусом Бондар І.М. від 04.04.2019 року, суд вважає, що строк звернення позивача ОСОБА_1 з даним позовом до суду не пропущений, а тому поновленню не потребує, оскільки, як вбачається з матеріалів даної справи позивачу стало відомо про існування оспорюваного виконавчого напису лише 23.11.2021 року, а саме з отриманої ним постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2021 року, винесеної головним державним виконавцем Звірич Н.І. при примусовому виконанні виконавчого напису № 935 від 04.04.2019 року та яка надійшла разом із супровідним листом за вих.№9693/19.5-38.

Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог - судовий збір покладається на відповідача. Тому, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» судових витрат у вигляді судового збору, суд вважає необхідним, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, задовольнити та стягнути з відповідача понесені позивачем ОСОБА_1 та документально ним підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією № 26 від 27.06.2022 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.1), та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 496,20 грн., що підтверджується квитанцією № 25 від 27.06.2022 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.17), а всього стягнути - 1488 (одну тисячу чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, ст. ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Міжгірський відділ державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Іриною Михайлівною 04 квітня 2019 року, зареєстрований в реєстрі № 935 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . в рахунок погашення заборгованості в розмірі 68985 доларів США 42 центи, що за курсом НБУ на 30.01.2019 року становить 1 915 867 (один мільйон дев`ятсот п`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень 50 копійок на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк».

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ - 14360570, місцезнаходження: 0100, .м.Київ вул.Грушевського, буд.1 «Д») на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) судовий збір за пред`явлення позову до суду в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок, а всього стягнути - 1488 (одну тисячу чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п.15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. Сидоренко