Справа № 683/695/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/695/22, 2/683/514/2022 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

установив:

В березні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та просить стягнути на її користь страхову виплату на відшкодування шкоди завданої втратою годувальника за період з 01.01.2017 року по 01.02.2022 року у розмірі 180800 грн.

На обґрунтування позову вказує, що 28 грудня 2016 року біля 17 год. 30 хв. на 286 км + 400 м автодороги «Городище - Рівне - Старокостянтинів» поблизу с. Губча Старокостянтинівського району Хмельницької області водій ОСОБА_2 , керуючи автобусом марки «БАЗ», моделі «А 07919», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ПП «АТП «Поділля Тур», допустив виїзд керованого ним автобуса на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Т-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, її чоловіку ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження різного степеня важкості, від яких настала його смерть.

29 грудня 2016 року відносно водія автобуса марки «БАЗ», моделі «А 07919», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження за ознаками вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №0000925.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автобуса «БАЗ», моделі «А 07919», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вимог пунктів 1.2, 1.5 ч.1, 2.3. (б), 10.1, 11.1, 12.1, 12.2, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (надалі по тексту - Правила), та ігноруванням вимог попереджувального дорожнього знаку 1.13 «Слизька дорога», заборонного дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», табличок до дорожніх знаків 7.2.1 «Зона дії 5 км» і 7.12 «Ожеледиця», які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, що настали - смертю ОСОБА_3 .

Цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки, автобуса марки «БАЗ», моделі «А 07919», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача - ПрАТ «ПЗУ Україна» згідно страхового полісу №АК/0928815. Розмір страхової суми на випадок заподіювання шкоди, життю та здоров`ю потерпілого становить 200000 грн.

ОСОБА_1 вказує, що у зв`язку зі смертю її чоловіка в даній дорожньо-транспортній пригоді їй, як його дружині та на користь малолітньої доньки потерпілого за рахунок страхової виплати підлягає відшкодуванню моральна шкода та шкода завдана втратою годувальника.

18 липня 2017 року позивачка звернулась до відповідача у власних інтересах та інтересах малолітньої доньки із заявою про страхове відшкодування заподіяної моральної шкоди та шкоди зазваної втратою годувальника, та 22 вересня 2021 року відповідачем було здійснено страхову виплату в зв`язку зі смертю ОСОБА_3 лише на відшкодування моральної шкоди у розмірі 19200 грн. Відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника - страхову виплату здійснено не було.

Зазначає, що право на отримання страхової виплати в зв`язку з втратою годувальника має вона, як дружина потерпілого та їхня малолітня донька - ОСОБА_4 . Згідно розрахунку, що додається до даної позовної заяви сума шкоди, яка завдана позивачам втратою годувальника за період з 01.01.2017 року по 01.02.2022 року становить 184290,36 грн, однак враховуючи ліміт відповідальності відповідача передбачений полісом №АК/0928815 у розмірі 200000 грн та часткове здійснення страхової виплати на відшкодування моральної шкоди в зв`язку з смертю потерпілого у розмірі 19 200 грн, до стягнення з відповідача на відшкодування шкоди завданої втратою годувальника підлягає 180800 грн (200000 - 19200).

Представник позивачки - адвокат Гнідко С.І. направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки, позов підтримав та просив його задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку. Однак, представник відповідача до суду направила відзив, де просила відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову, оскільки протягом трьох років з моменту скоєння ДПТ вона не подавала до страховика заяву про відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника. Крім того, під час розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2 позивачка не заявляла позову про стягнення моральної шкоди, витрат на лікування та стягнення шкоди, завданої втратою годувальника.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 28 грудня 2016 року біля 17 год. 30 хв. на 286 км + 400 м автодороги «Городище - Рівне - Старокостянтинів» поблизу с. Губча Старокостянтинівського району Хмельницької області водій ОСОБА_2 , керуючи автобусом марки «БАЗ», моделі «А 07919», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ПП «АТП «Поділля Тур», допустив виїзд керованого ним автобуса на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Т-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, її чоловіку ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження різного степеня важкості, від яких настала його смерть.

Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року, який набрав законної сили 19 листопада 2021 року, визнано ОСОБА_2 винуватим у вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Згідно страхового полісу №АК/0928815, наземний транспортний засіб марки «БАЗ» моделі «А 07919» реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований в ПрАТ «ПЗУ Україна» на випадок завдання шкоди життю, здоров`ю та майну потерпілих.

9 серпня 2017 року ОСОБА_1 та її представник звернулися до відповідача про здійснення страхового відшкодування, а саме страхової виплати на відшкодування моральної шкоди та шкоди завданою втратою годувальника, на що отримали відповідь за №9587-31 від 3 листопада 2017 року про необхідність надання постанови, що набрала законної сили.

Згідно ст. 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

П.3 ч.1 ст.988 ЦК України передбачає, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 999 ЦК України Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Таким актом цивільного законодавства є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Закон № 1961-IV).

Цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Зокрема:

ст.3 - обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників;

ст.6 - страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого;

ст. 22.1. - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи;

ст. 23 - шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода пов`язана із смертю потерпілого;

ст. 27.2 - страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно ч.1 ст.1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;

Згідно ч.2 ст.1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Згідно ч.3 ст.1200 ЦК України особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Згідно п.2 ст.1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до свідоцтва про народження малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою загиблого ОСОБА_3 , а тому має право на отримання страхової виплати в зв`язку з втратою годувальника. Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2009 року, позивачка не працює та здійснює догляд за дитиною, отже також має право на отримання страхової виплати в зв`язку з втратою годувальника.

Згідно розрахунку, що додається до даної позовної заяви сума шкоди яка завдана позивачам втратою годувальника за період з 01.01.2017 року по 01.02.2022 року становить 184 290, 36 грн.

Враховуючи ліміт відповідальності відповідача передбачений полісом №АК/0928815 у розмірі 200000 грн та часткове здійснення страхової виплати на відшкодування моральної шкоди в зв`язку зі смертю потерпілого у розмірі 19200 грн, до стягнення з відповідача на відшкодування шкоди завданої втратою годувальника підлягає 180 800 грн.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Так, із наданого представником позивача розрахунку робіт (наданих послуг) слідує, що правнича (правова) допомога надавалась у виді: зустріч з виїздом до клієнта та усна консультація 1 година вартість 1800 грн; ознайомлення із матеріалами справи, аналіз нормативно-правової бази 5 годин вартість 9000 грн; складання претензії 0,5 години вартість 1500 грн; написання, підготовка та надсилання позовної заяви з додатками в суд 1 година вартість 3250 грн.

Таким чином заявлені стороною позивача до стягнення з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15550 грн підлягають до задоволення, оскільки позивачем надані докази, передбачені ч.2,3 ст.137ЦПК України для підтвердження і обґрунтування таких судових витрат.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» тому, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1880 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариство „Страхова компанія „ПЗУ Україна" на користь ОСОБА_1 страхову виплату на відшкодування шкоди завданої втратою годувальника за період з 01.01.2017 року по 01.02.2022 року у розмірі 180800 грн та 15550 грн судових витрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариство „Страхова компанія „ПЗУ Україна" на користь держави 1880 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „ПЗУ Україна", місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, буд. 40, м. Київ, .

Суддя: