Справа № 761/6243/19
Провадження № 2/761/2014/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яницькій О.Л.

за участі:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «ІДЕЯ БАНК», третя особа: ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (далі по тексту - третя особа 1), в якому просив суд:

- визнати недійсним правочин - Заяву № Z.06.220.71449 на приєднання до договору добровільного страхування життя № ДСЖ001 від 25 травня 2016р., укладений позивачем з відповідачем.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 липня 2016р, у приміщенні відділення № 6 ПАТ «Ідея Банк» в м. Києві по вул. Січових стрільців буд.84, уповноваженим представником відповідача було укладено з позивачем Заяву № Z06.220.71449 на приєднання до договору добровільного страхування життя № ДСЖ001 від 25 травня 2016р, яка за текстом є індивідуальним договором добровільного страхування життя. Вказану заяву підписано із сторони страхового агента уповноваженою особою ПАТ «Ідея Банк» та затверджено печаткою банку. Передумовою укладання цієї Заяви є укладений між сторонами кредитний договір № Z06.220.71449 від 12 липня 2016р. (далі по тексту - кредитний договір). Позивач стверджує, що письмового договору добровільного страхування життя безпосередньо зі страховиком він не укладав, страхового полісу добровільного страхування життя від страховика не отримував, Заява не містить підпису страховика, яка мала би свідчити про прийняття страховиком умов страхування, окремо платіжних документів на перерахування страхової премії страховику він не підписував; реквізити Заяви містять інформацію про наявність у страховика поточного рахунку в ПАТ «Ідея Банк», під час оформлення та відкриття поточного рахунку відповідач отримав відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та Статуту як про основні виді діяльності страховика, так і про те, що третя особа 1 не має ліцензії та не є ліцензіатом виду діяльності за КВЕД-2010 клас 65.11 страхування життя, через що не має зареєстрованих Нацкомфінпослуг правил добровільного страхування життя.

На думку позивача, укладенням зазначеної вище Заяви на приєднання до договору добровільного страхування життя № ДСЖ001 від 25 травня 2016р, відповідач обмежив право позивача у виборі належного страховика, надавши перевагу особі страховику - третій особі 1, яка немає права на страхування життя за КВЕД-2010 клас 65.11.

Також позивач вважає, що Заява суперечить вимогам Закону і внутрішнім правилам страховика як щодо зовнішньої форми договору страхування, так і щодо його змісту за визначеними видом страхування та страховими випадками. Під час укладення правочину відповідач не мав на меті реальне настання правових наслідків, що обумовлені цим правочином і цей правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним. Суму страхової премії за Заявою включено у первісну вартість кредиту за кредитним договором, доказів перерахування страховику страхового платежу позивачу не надано, наявність Заяви порушує права та інтереси позивача.

Підставою недійсності правочину позивач вказує недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України; укладення юридичною особою правочину, якого вона не мала права вчиняти, недодержання письмової форми договору страхування встановлені ч.2 ст. 981 ЦК України; укладення правочину з порушенням публічного порядку встановлено ч. 2 ст. 228 ЦК України.

Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019р. справу передано на розгляд до Галицького районного суду м. Львова.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 квітня 2019р. скасовано ухвалу суду першої інстанції від 18 лютого 2019р. та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

26 квітня 2019р. дана цивільна справа надійшла до Шевченківського районного суду м. Києва.

06 травня 2019р. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Волошина В.О.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 травня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2019р. було закрити підготовче судове засідання та призначено слухання справи по суті.

12 серпня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що є неналежним відповідачем, зазначений відзив судом було повернуто.

09 червня 2021р. протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі, в якості третьої особи ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (далі по тексту - третя особа 2), з урахуванням отриманої судом копії договору факторингу, укладеного 26 листопада 2020р між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, з підстав наведених у позові, просили суд позов задовольнити.

Відповідач, треті особи 1, 2, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, поважності причин неявки своїх представників до суду не повідомили.

В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутність сторони відповідача, третіх осіб 1, 2.

Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 12 липня 2016р. між позивачем ОСОБА_1 та уповноваженим представником ПАТ «Ідея Банк» було укладено Заяву № Z06.220.71449 на приєднання до договору добровільного страхування життя № ДСЖ001 від 25 травня 2016р. Заява підписана із сторони страхового агента уповноваженою особою ПАТ «Ідея Банк» та затверджено печаткою банку.

Передумовою укладання цієї Заяви є укладений між позивачем та відповідачем кредитний договір, відповідно до п. 1.1. якого, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 109500,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується отримати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості), згідно з умовами цього договору. Згідно п. 1.6 кредитного договору, позичальник надає свою згоду на укладення за рахунок позичальника як страхувальника та застрахованої особи договору добровільного страхування життя. Цим договором позичальник доручає та дає розпорядження банку: переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу, належного страховику, через транзитний рахунок банку. Позичальник погоджується на страхування своїх, як застрахованої особи, пов`язаних із життям майнових інтересів, що не суперечить чинному законодавству України, згідно договору страхування, вигодонабувачем за яким виступає банк. Детальна інформація щодо страхування міститься у заяві на страхування, яка додається до цього договору.

За приписами ч. 1 ст. 981, ст. 984 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Згідно порядку встановленого ст. 18 Закону України «Про страхування» договір страхування життя може бути укладений як шляхом складання одного документа (договору страхування), підписаного страховиком та страхувальником, так і в порядку обміну листами, документами шляхом видачі страхувальнику підписаного страховиком страхового свідоцтва (поліса).

Письмово договір добровільного страхування життя між зазначеним у Заяві страховиком та позивачем не укладався, на підтвердження цього факту страховий поліс добровільного страхування життя страховик страхувальнику - позивачу не надсилав, підпису страховика під Заявою, що свідчив би про прийняття ним зазначених умов страхування немає.

Згідно відомостей офіційного веб-сайту третьої особи 1 та відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань третя особа 1 має ліцензії та надає страхові послуги за КВЕД-2010 клас 65.12 - інші види страхування, крім страхування життя (основний), починаючи з 2009р.

Витяги з річних фінансових звітів за 2016р., 2017р., перелік ліцензій та внутрішніх правил страхової діяльності, розміщених страховиком на його офіційному сайті, містять інформацію про господарську діяльність добровільного страхування від нещасних випадків та інших, відмінних від страхування життя, видів страхування; про дохід, отриманий від здійснення такої господарської діяльності.

За приписами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно вимог ч. 4 ст. 12-1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції на дату укладення спірного правочину), фінансові установи повинні розкривати шляхом розміщення на власних веб-сайтах (веб-сторінках) в обсязі та порядку, встановлених зазначеною комісією, таку інформацію, зокрема: повне найменування, ідентифікаційний код та місцезнаходження фінансової установи; перелік фінансових послуг, що надаються фінансовою установою; відомості про ліцензії та дозволи, видані фінансовій установі; річну фінансову та консолідовану фінансову звітність; іншу інформацію про фінансову установу, що підлягає оприлюдненню відповідно до закону, тощо.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає доведеним той факт, що під час укладення кредитного договору та Заяви №Z06.220.71449 від 12 липня 2016р. на приєднання до договору добровільного страхування життя № ДСЖ001 від 25 травня 2016р, третя особа 1 не мала дозволу (ліцензії) на страхування життя та внутрішніх правил, затверджених Нацкомфінпослуг, з добровільного страхування життя, не здійснювала в 2016 та 2017рр. фінансово-господарської діяльності зі страхування життя.

Будь-яких доказів на спростування цього відповідачем та третьою особою 1 до суду надано не було.

Згідно ч.3 ст.2 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» суб`єкт господарювання може здійснювати види господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, після внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо рішення органу ліцензування про видачу йому ліцензії. У ч. 2 ст. 91 ЦК України визначено, що юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії).

До переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, відносяться надання фінансових послуг. Відповідно до п. 9) ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», послуги у сфері страхування вважаються фінансовими послугами.

За п. 1.2 розділ 1 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №40 від 28 серпня 2003р., чинних на дату укладення оспорюваного правочину, ліцензування страхової діяльності здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Відповідач під час укладення оскаржуваного правочину мав дотриматись спеціальних вимог, встановлених ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема вимогою не допускати встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами, тощо.

За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відомості наданих відповідачем суду доказів, зокрема Заява № Z06.220.71449 на приєднання до договору добровільного страхування життя № ДСЖ001 від 25 травня 2016р., Договір доручення №073/1-05/2016 від 25 травня 2016р. з додатками та додатковими угодами не містять інформації: про ексклюзивність представництва відповідачем інтересів третьої особи 1 і застереження представництва інтересів інших страховиків; що під час укладення Заяви відповідач пропонував позивачу на вибір перелік страховиків, які у встановленому порядку одержали ліцензію на страхування життя; не пропонував ознайомитись з їх внутрішніми правилами та тарифами.

Під час укладення кредитного договору, зокрема на виконання його умов п.1.6 договору, відповідач уклав з позивачем Заяву № Z06.220.71449 на приєднання до договору добровільного страхування життя № ДСЖ001 від 25 травня 2016р., пунктом 8.1. якої визначив страховиком третю особу 1. Зазначені дії відповідача суперечать принципам цивільного законодавства, зазначеним п. 6) ч. 1 ст. 3 ЦК України; суперечать вимогам абзацу 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України; вимогам ст.6 Закону України «Про страхування», за приписами якої страховики мають право займатися тільки тими видами добровільного страхування, які визначені в ліцензії.

Вимоги, яким повинні відповідати страховики, порядок ліцензування їх діяльності та здійснення державного нагляду за страховою діяльністю встановлюються законом у ч. 1 ст. 984 ЦК України.

Страховиками, які мають право здійснювати страхову діяльність на території України, є фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно із Законом України «Про господарські товариства», з урахуванням того, що учасників кожної з таких фінансових установ повинно бути не менше трьох, та інших особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності (далі - страховики-резиденти), ст.2 Закону України «Про страхування».

Під час укладення оскаржуваного правочину відповідач мав дотриматись вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про страхування», Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг № 40 від 28 серпня 2003р., ГК України і ЦК України.

Згідно висновку експерта від 12 березня 2021р. №СЕ-19/111-21/10199-ДД зображення відбитку печатки та підпису, які розташовані в розділі «Уповноважена особа зі сторони страхового агента Банк: Публічне акціонерне товариства «Ідея Банк» в нижній частині Заяви № Z06.220.71449 дата 12 липня 2016р. на приєднання до договору добровільного страхування життя № ДСЖ001 від 25 травня 2016р. - нанесені електрофотографічним способом друку за допомогою монохромного лазерного друкуючого пристрою (принтер, копіювальний апарат тощо).

Даний висновок експерта судом було досліджено і будь-яких доказів на його спростування стороною відповідача надано не було.

Статтею 15 Закону України «Про страхування» визначено, що страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов`язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань». Тобто, укладання страхового договору є частиною діяльності страховика. Під укладенням договору згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України розуміється досягнення згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Під акцептом розуміється відмітка страховика або уповноваженої особи страховиком про прийняття запропонованих умов страхування.

Приписами ч.1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

25 травня 2016р. між відповідачем та третьою особою 1, було укладено договір доручення, пунктами 1.1, 1.3 якого встановлено, що відповідач є страховим агентом третьої особи 1, уповноваженою страховиком особою на укладення від імені страховика договорів добровільного страхування від нещасних випадків по умовах п.2.1.1, п.2.1.3 та додатку №1 договору доручення.

Підпис представника відповідача під Додатком №1 до договору доручення доводить його обізнаність про вид страхування, який здійснюється Страховиком - добровільне страхування від нещасних випадків.

Отже, відповідач не мав для вчинення оскаржуваного правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Укладаючи Заяву, відповідач не дотримався вимог чинного законодавства, діяв від власного імені як самостійний суб`єкт без необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення правочину в інтересах особи, що не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення договору добровільного страхування життя.

Пунктом 4.7 укладеного договору доручення встановлено умову, що Страховик не схвалює договори, укладені Агентом із перевищенням наданих йому повноважень. Ані факт отримання страхового платежу Страховиком, ані отримання агентської винагороди та підписання Страховиком акту здачі-приймання робіт по цьому Договору, не є автоматичним схваленням Страховиком такого Договору страхування.

Тобто, сторони цим договором доручення взаємно узгодили та встановили пунктом 4.7 умову, що будь - яке перевищення повноважень Агентом/повіреним, зокрема, укладення договорів страхування від власного імені; укладення договорів страхування інших за страхування від нещасних випадків; оформлення/готування документів/договорів про прийняття у страхування ризиків та страхових випадків, відмінних Правилам добровільного страхування Страховика від нещасних випадків, - автоматично вважатиметься таким, що не схвалено страховиком, що в силу положень ч. 1 ст. 241 ЦК України, не створює для страховика прав та обов`язків.

Досліджені судом письмові докази свідчать, що під час укладення Заяви № Z06.220.71449, відповідач не дотримався загальних вимог, встановлених ст. 203 ЦК України, додержання яких необхідним для чинності правочину. А саме правочин укладено у формі, не встановленій законом, не дотримано вимог щодо цивільної правоздатності та дієздатності для укладення правочину - договору добровільного страхування життя; порушено право волевиявлення на отримання узгодженого виду фінансової послуги, обмежено у праві вибору особи страховика; правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені цим правочином.

Заявою № Z06.220.71449 на приєднання до договору добровільного страхування життя відповідачем було фактично введено другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, що у відповідності до ч. 1 ст. 230 ЦК України є підставою для визнання спірного правочину недійсним.

Загальні підстави недійсності правочину визначені у ст. 215 ЦК України, згідно з якою підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 133, 137, 141, 211, 223, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст.ст. 15, 16, 203, 215, 238, 627, 638, 981, 984 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» (, місцезнаходження: м. Львів, вул. Валова, буд. 11), треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 48, офіс 708), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (, місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28), про визнання правочину недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним правочин - Заяву №Z06.220.71449 на приєднання до договору добровільного страхування життя №ДСЖ001 від 25 травня 2016р., укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариства «ІДЕЯ БАНК».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» на користь держави судовий збір у розмірі 768 /сімсот шістдесят вісім/ грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 14 жовтня 2022р.

Суддя: