Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.11.2022 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Салдан Ю. О.,
секретар судового засідання Захарчук С. О.
розглянувши питання про ухвалення додаткового рішення за клопотанням позивача ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом припинення частки у спільному майні та реальний поділ майна подружжя з виплатою грошової компенсації,
12.10.2022 у вказаній справі було ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом припинення частки у спільному майні та реальний поділ майна подружжя з виплатою грошової компенсації задоволено повністю.
Припинено право приватної власності ОСОБА_1 на 1/2 частку транспортного засобу «OPEL MOVANO» DTI, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 1000 (одна тисяча) гривень, витрати на проведення експертизи в сумі 2265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) гривень 24 копійки, всього 3265 (три тисячі двісті шістдесят п`ять) гривень 24 копійки судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 651 (шістсот п`ятдесят одна) гривня 82 копійки на користь держави.
До закінчення з`ясування обставин справи позивач заявила, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення щодо суті спору.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу до заяви додано: договір про надання правової допомоги від 07.02.2022 (Договір), укладений між адвокатом Невольчуком С. П. та ОСОБА_1 ; розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката громадянки ОСОБА_1 від 11.10.2022; копію квитанції до прибуткового касового ордера №18 від 07.02.2022.
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Від позивача надійшло клопотання з проханням розгляд заяви про стягнення витрат на правову допомогу проводити без її участі, заяву підтримує в повному обсязі.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вирішуючи заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з такого.
Встановлено, що пунктами 4.1.-4.2. договору про надання правової допомоги від 07.02.2022, укладеного між адвокатом Невольчуком С. П. та позивачем ОСОБА_1 , передбачено, що розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами і є конфіденційною інформацією. За домовленістю сторін, оплата правової допомоги може здійснюватись також у вигляді передоплати або авансу.
Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Статтею 137 ЦПК передбачені спеціальні правила розподілу витрат на правничу допомогу адвоката.
Так, нормами вказаної статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 5 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. (Аналогічна позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 у справі № 689/1101/18.
Отже, для цілей розподілу витрат на правничу допомогу розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги, порядок його обчислення та сплати має бути зазначений в договорі про надання правничої допомоги, оскільки саме згідно з умовами договору відповідно до приписів пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК та на підставі наданих доказів щодо фактично наданого обсягу послуг суд визначає розмір витрат, які підлягають розподілу.
Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру), позбавляє суд можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру гонорару адвоката, а також відповідність наведених у розрахунку витрат сум умовам договору із позивачем.
Крім того, суду не надано достатніх доказів фактичного надання правничої допомоги в тому обсязі, яка зазначена у розрахунку, котрий підписаний лише адвокатом і не містить підпису позивача про отримання правничої допомоги саме в такому обсязі.
Згідно з нормами частини 1-3 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
У попередньому розрахунку судових витрат на правничу допомогу, який було наведено у позовній заяві, розмір таких витрат було вказано в сумі 6000 грн. Однак, з урахуванням вищезазначеного щодо відсутності в договорі розміру гонорару адвоката, порядку його обчислення і сплати, ненадання доказів щодо фактично наданого обсягу послуг, розмір витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн не можна вважати доведеним.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу слід відмовити повністю, оскільки розмір цих витрат не підтверджено належними і достатніми доказами.
Керуючись статтями 137, 141, 246, 252 ЦПК України, суд,
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Додаткове рішення складено 09.11.2022.
Суддя Юлія САЛДАН