КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 755/9826/2020
Апеляційне провадження № 22-ц/824/374/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

секретаря Мельник Ю.О.

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача Старенького С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Старенького Сергія Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Дніпровського районного суду міста Києва Марфіної Н.В.

у цивільній справі 755/9826/2020 за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Київської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєва Валентина Іванівна, Товариство з обмеженою відповідальністю "Еверест-Буд-Інжинірінг", ОСОБА_3 , про визнання прав на майнові права в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із позовом до Київської міської ради про визнання прав на майнові права в порядку спадкування, в якому з урахуванням уточнень просили визнати за ними право на майнові права у розмірі 1/4 частини майнових прав за кожним позивачем на об`єкт розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , проектна адреса: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками: об`єкт №134/135, кількість кімнат - 2, загальна площа - 90,29 кв.м., поверх -18, секція -1, згідно договору купівлі-продажу майнових прав №337/МЕ від 28 червня 2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» та ОСОБА_7 , з урахуванням змін, внесених до нього додатковою угодою №1 від 21 липня 2012 року.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачі є спадкоємцями першої черги щодо майна померлого, як його батьки та діти. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2019 року у справі №552/3422/19 визнано незаконною постанову приватного нотаріуса Медвєдєвої В.І. від 31 травня 2019 року про відмову позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час розгляду вказаної справи судом було встановлено, що спадковим майном померлого є майнові права на об`єкт нерухомості: квартиру АДРЕСА_3 . 21 липня 2012 року між ТОВ «Еверест плюс» та ОСОБА_7 була укладена додаткова угода №1 до договору купівлі-продажу майнових прав №337/МЕ від 28 червня 2012 року, за умовами якої сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт, розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , та проектна адреса: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками; об`єкт №134/135, кількість кімнат - 2, загальна площа 90,29 кв.м., поверх 18, секція 1.

Померлим було сплачено сто відсотків вартості майнових прав за вказаний об`єкт, що підтверджується довідкою №157/1 від 23 липня 2012 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2015 року у справі №553/2723/15-ц окремо встановлено майно охоплене заповітом до якого вищезгаданий об`єкт не входить. Судом було встановлено, що до складу спадщини увійшли майнові права, що належали ОСОБА_7 згідно договору купівлі-продажу майнових прав №337/МЕ від 28 червня 2012 року, укладеного ТОВ «Еверест плюс» та ОСОБА_7 , з врахуванням змін, внесених до нього додатковою угодою №1 від 21 липня 2012 року, укладеною ТОВ «Еверест плюс» та ОСОБА_7 . Отже, до складу спадщини увійшли майнові права на об`єкт, розташований на Об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , проектна адреса: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками: об`єкт 134/135, кількість кімнат - 2, загальна площа - 90,29 кв.м., поверх - 18, секція - 1. 25 березня 2020 року представник позивачів звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом щодо майнових прав, однак у видачі свідоцтв було відмовлено та запропоновано звернутись до суду.

Позивачі вказують, що інших спадкоємців за законом немає, а заповітом складеним на ім`я ОСОБА_3 охоплюються майнові права за договором купівлі-продажу майнових прав №338/МЕ від 28 червня 2012 року, отже ніяких вимог щодо майнових прав згідно договору №337/МЕ на сьогоднішній день та у майбутньому у ОСОБА_3 немає та не може бути.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на майнові права у розмірі 1/4 частини майнових прав на кожного на об`єкт розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , проектна адреса: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками: об`єкт №134/135, кількість кімнат - 2, загальна площа - 90,29 кв.м., поверх -18, секція -1, згідно договору купівлі-продажу майнових прав №337/МЕ від 28 червня 2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» та ОСОБА_7 , з урахуванням змін, внесених до нього Додатковою угодою №1 від 21 липня 2012 року.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_3 - адвокат Старенький С.Є. 01 листопада 2021 року засобами поштового зв`язку направив апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду у відповідності до положень ст. 355 ЦПК України, а також 04 листопада 2022 року засобами поштового зв`язку направив апеляційну скаргу на адресу суду першої інстанції, яка в подальшому надійшла до апеляційного суду разом з матеріалами справи (т.2 а.с.74-90).

За результатами розгляду апеляційної скарги, представник третьої особи просив рішення суду скасувати, та закрити провадження у справі.

Враховуючи, що зазначені вище апеляційні скарги подані представником ОСОБА_3 - адвокатом Стареньким С.Є. на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року є аналогічними за своїм змістом, а прийняття двох апеляційних скарг однакових за змістом від однієї особи, на теж саме судове рішення не передбачено нормами ЦПК України, відтак, колегія суддів вважала за доцільне здійснювати їх розгляд в одному апеляційному провадженні, як однієї.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, вказував, що відносно визнання майнових прав на вказаний в даному позові об`єкт є рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2015 року, яке набрало законної сили. Відповідно до якого за ОСОБА_8 та ОСОБА_4 вже визначено по 1/8 частині майнових прав на зазначений об`єкт. Вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а неповідомлення позивачами відомостей про дійсний предмет спору призвело до неправильного ухвалення рішення.

Крім того, звертав увагу на те, що ОСОБА_3 не мала змоги приймати участь у розгляді даної справи, оскільки не була належним чином повідомлена судом про день та час судових засідань. При цьому, зазначає, що повідомлення про виклик до суду надсилалися за іншою адресою, зокрема, АДРЕСА_4 , хоча ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 та вказувала свою адресу реєстрації та проживання при подачі до суду пояснень у даній справі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат Старенький С.Є. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

Представник позивачів проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші учасники справи будучи повідомленими про день і час розгляду справи в судове засідання не з`явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися в силу вимог визначених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. Якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчинені процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце розгляду судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками - повідомленнями.

Згідно з ч. 5 вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка - повідомлення - завчасно.

Положеннями ч. 6 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо у суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У відповідності до положень ч.ч. 1-5 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів сім'ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що повідомлення про судові засідання, які відбувалися 28.12.2020 року, 04.02.2021 року, 28.04.2021 року, 21.06.2021 року, 30.06.2021 року та 18.08.2021 року направлялися ОСОБА_3 на адресу: АДРЕСА_4 . При цьому, третя особа подаючи пояснення щодо позовної заяви 27.10.2020 року зазначала поштову адресу свого перебування для повідомлення про розгляд справи: АДРЕСА_5 .

Отже, повідомлення про судові засідання надсилалися третій особі на не вірну адресу, що свідчить про неповідомлення її про розгляд справи.

Враховуючи те, що розгляд справи відбувся за відсутністю третьої особи, яка не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про що вона також зазначає в апеляційній скарзі, ухвалене судом рішення підлягає скасуванню з підстав, визначених п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України з постановленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Щодо суті заявлених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 березня 2019 року у справі №552/5533/18, яке набрало законної сили, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , і спадкоємцями першої черги за законом до майна померлого, які прийняли спадщину, звернувшись з відповідними заявами до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвої В.І., були його батьки - ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , а також його діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що до складу спадщини увійшли майнові права, що належали ОСОБА_7 згідно договору купівлі-продажу майнових прав №337/МЕ від 28 червня 2012 року, укладеного ТОВ «Еверест плюс» та ОСОБА_7 , з врахуванням змін, внесених до нього додатковою угодою №1 від 21 липня 2012 року, укладеною ТОВ «Еверест плюс» та ОСОБА_7 . Тобто, до складу спадщини увійшли майнові права на об`єкт, розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , проектна адреса: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками; об`єкт №134/135, кількість кімнат - 2, загальна площа - 90,29 кв.м., поверх - 18, секція - 1.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 вересня 2019 року у справі №552/3422/19, визнано незаконною постанову приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвої В.І. від 31 травня 2019 року про відмову у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , яке набрало законної сили 03 жовтня 2019 року було встановлено факт укладення договірів купівлі-продажу майнових прав.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 28 червня 2012 року між ТОВ «Еверест плюс» та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу майнових прав №№338/МЕ, відповідно до умов якого об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором є об`єкт, розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , проектна адреса: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками; об`єкт №135, кількість кімнат - 1, загальна площа - 45,42 кв.м., поверх - 18, секція - 1.

21 липня 2012 року між ТОВ «Еверест плюс» та ОСОБА_7 було укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу майнових прав №338/МЕ від 28 червня 2012 року, за умовами якої сторони дійшли обопільної згоди розірвати договір купівлі - продажу майнових прав №338/МЕ від 28 червня 2012 року.

21 липня 2012 року між ТОВ «Еверест плюс» та ОСОБА_7 була укладена додаткова угода №1 до договору купівлі-продажу майнових прав №337/МЕ від 28 червня 2012 року, за умовами якої сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт, розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , проектна адреса: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками; об`єкт №134/135, кількість кімнат - 2, загальна площа - 90,29 кв.м., поверх - 18, секція - 1.

До складу спадщини увійшли майнові права, що належали ОСОБА_7 згідно договору купівлі-продажу майнових прав №337/МЕ від 28 червня 2012 року, укладеного ТОВ «Еверест плюс» та ОСОБА_7 з врахуванням змін, внесених до нього додатковою угодою №1 від 21 липня 2012 року, укладеною ТОВ «Еверест плюс» та ОСОБА_7 , тобто, до складу спадщини увійшли майнові права на об`єкт, розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , проектна адреса: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками: об`єкт №134/135, кількість кімнат - 2, загальна площа - 90,29 кв.м., поверх - 18, секція - 1;

Позивачі звернулись до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвої В.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майнові права об`єкту нерухомості, квартири АДРЕСА_3 .

Зі змісту наявної в матеріалах справи №755/12118/17 копії довідки вих. №157/1 від 23 липня 2012 року вбачається, що померлим було здійснене 100% фінансування згідно договору №337/МЕ купівлі-продажу майнових прав від 28 червня 2012 року на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_6 , кількість кімнат -2, загальна площа 90,29 кв.м., поверх -18, секція - 1. Також матеріали справи містять додаткову угоду про заміну сторони у зобов`язанні від 07 червня 2014 року до договору купівлі-продажу майнових прав №337/МЕ від 28 червня 2012 року з ТОВ «Еверест Плюс» на ТОВ «Еверест-Буд-Інжиніринг».

Приватний нотаріус Медвєдєва В.І. своїм листом №40/01-16 від 27 квітня 2020 року повідомила представника позивачів, що нею 22 грудня 2014 року заведено спадкову справу №19/2014 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 . Згідно даних цієї спадкової справи спадкоємцями на майно померлого є:

мати померлого - ОСОБА_4 , 1941 року народження, яка прийняла спадщину, подавши відповідну заяву 22 грудня 2014 року за №58;

батько померлого - ОСОБА_8 , 1934 року народження, який прийняв спадщину, подавши відповідну заяву 22 грудня 2014 року за №59;

донька померлого - ОСОБА_5 , 1989 року народження, яка прийняла спадщину, подавши відповідну заяву 22.12.2014 року за №60;

донька померлого - ОСОБА_6 , 1985 року народження, яка прийняла спадщину, подавши відповідну заяву 22 грудня 2014 року за №61;

а також спадкоємицею на майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , та на майнові права на нежитлові приміщення в житловому будинку по АДРЕСА_2 , за заповітом від 06 грудня 2014 року є - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийняла спадщину, про що була подана відповідна заява нотаріусу у встановлений законом термін.

За таких обставин приватний нотаріус вважала, що між спадкоємцями виник спір щодо спадщини, а тому він має вирішуватись судом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак з урахуванням положень ст. 82 ЦПК України та зазначених вище обставин справи, колегія суддів вважає доведеними обставини того, що до складу спадщини за законом на час звернення позивачів до суду увійшли майнові права на об`єкт розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою АДРЕСА_1 , проектна адреса: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками: об`єкт №134/135, кількість кімнат - 2, загальна площа - 90,29 кв.м., поверх - 18, секція - 1;

Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст.ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом ст.ст. 1233, 1234, 1236, 1245 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Статтями 1258, 1261, 1267 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст. 1278 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ст. 1298 ЦК України).

За матеріалами справи вбачається, що батьки (мати) та діти померлого ОСОБА_7 , як спадкоємці за законом першої черги, у встановлений законом строк звернулись до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Також із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась ОСОБА_3 .

Виходячи із змісту заповіту складеного на ім`я ОСОБА_3 , померлий заповів на її останній майнові права на квартири під номером АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 та майнові права на нежитлове приміщення, в житловому будинку під номером АДРЕСА_2 згідно договорів майнових прав №338/МЕ від 28 червня 2021 року, №784/ЕМ від 18 травня 2014 року.

Натомість предметом спору у цій справі є майнові права на об`єкт розташований на об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , проектна адреса: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками: об`єкт №134/135, кількість кімнат - 2, загальна площа - 90,29 кв.м., поверх -18, секція -1, згідно договору купівлі-продажу майнових прав №337/МЕ від 28 червня 2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» та ОСОБА_7 , з урахуванням змін, внесених до нього Додатковою угодою №1 від 21 липня 2012 року.

Отже, складаючи заповіт на ім`я ОСОБА_3 спадкодавець не охопив ним як спадкове майно, майно за договором купівлі-продажу майнових прав №337/МЕ від 28 червня 2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» та ОСОБА_7 , з урахуванням змін, внесених до нього Додатковою угодою №1 від 21 липня 2012 року.

Зазначене також знайшло своє підтвердження за результатами розгляду справи №755/12118/17 копії заповіту від 06 грудня 2014 року, за яким ОСОБА_7 заповів ОСОБА_3 майнові права на квартири під номером АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 та майнові права на нежитлове приміщення, в житловому будинку під номером АДРЕСА_2 згідно договорів майнових прав №338/МЕ від 28 червня 2021 року, №784/ЕМ від 18 травня 2014 року.

Крім того, постановою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №755/10496/15-ц було залишено без змін рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 травня 2017 року, про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, встановлення процентної частки у спадковому майні за заповітом.

Відтак, чинність заповіту щодо складу спадщини мала бути встановлена на момент відкриття спадщини. Відмова нотаріуса у видачі спадкоємцям за законом свідоцтв про право на спадщину позбавила останніх можливості оформити свої спадкові права у позасудовому порядку, а тому враховуючи рівність часток у праві на спадщину за законом, колегія суддів вважає, доведеними вимоги позивачів - визнання права на майнові права як за спадкоємцями першої черги згідно рішення суду, за виключенням частки, що фактично належала ОСОБА_8 , поскільки останні помер і відносно нього та його позовних вимог провадження у справі було закрито.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що позивачами правомірно в якості відповідача визначено було Київську міську раду, адже інші спадкоємці за законом або за заповітом щодо майнових прав на вказаний об`єкт (спадщину) відсутні, а як встановлено у ході розгляду справи заповіт складений на ім`я ОСОБА_3 не охоплює майнових прав на вказаний об`єкт і тому остання не є спадкоємицею за законом.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 376, 381 - 384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Старенького Сергія Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення, за яким позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право на майнові права в розмірі ј частини майнових прав розташований на Об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , проектна адреса: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками: об`єкт №134/135, кількість кімнат - 2, загальна площа - 90,29 кв.м., поверх -18, секція -1, згідно договору купівлі-продажу майнових прав №337/МЕ від 28 червня 2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» та ОСОБА_7 , з урахуванням змін, внесених до нього Додатковою угодою №1 від 21 липня 2012 року.

Визнати за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право на майнові права в розмірі ј частини майнових прав розташований на Об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , проектна адреса: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками: об`єкт №134/135, кількість кімнат - 2, загальна площа - 90,29 кв.м., поверх -18, секція -1, згідно договору купівлі-продажу майнових прав №337/МЕ від 28 червня 2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» та ОСОБА_7 , з урахуванням змін, внесених до нього Додатковою угодою №1 від 21 липня 2012 року.

Визнати за ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право на майнові права в розмірі ј частини майнових прав розташований на Об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: вул. Лохвицька, 4, проектна адреса: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками: об`єкт №134/135, кількість кімнат - 2, загальна площа - 90,29 кв.м., поверх -18, секція -1, згідно договору купівлі-продажу майнових прав №337/МЕ від 28 червня 2012 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс» та ОСОБА_7 , з урахуванням змін, внесених до нього Додатковою угодою №1 від 21 липня 2012 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач

Судді