справа № 489/2263/20 провадження №2/489/74/22
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди

встановив:

У травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути на його користь з відповідача МТСБУ грошові кошти в сумі 47712,91 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, а з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 60000,00 грн.

13.05.2021 представник позивача адвокат Іванова Т.В. уточнила позовні вимоги та просила залишити без розгляду позов частині вимоги до МТСБУ. В частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.10.2019 о 17:40 транспортний засіб «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача, який належить йому на праві власності, потратив в дорожньо-транспортну пригоду (далі ДТП), винуватцем якої є відповідач ОСОБА_2 . Вина ОСОБА_2 встановлена постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.02.2019 по справі № 489/556/19.

В момент ДТП позивач та його дружина ОСОБА_3 , яка теж була в автомобілі, пережили сильний стрес та отримали тілесні ушкодження, що підтверджується медичними довідками від 28.03.2019. На місце ДТП викликалася карета швидкої допомоги, лікар якої після проведення їх медичного огляду порекомендував пройти діагностику, а за наявності травм курс лікування за направленням і рекомендацією сімейного лікаря.

Крім того, в момент ДТП ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння, але до відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП не був притягнутий та провадження відносно нього закрито постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.02.2019 по справі № 489/554/19 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 не притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КЗпП України, лише через наявність двох висновків про медичний огляд, які суперечать один одному. При цьому, з приводу наявності двох висновків щодо результатів медичного огляду № 78 від 25.01.2019 з різним змістом на даний час Центральним ВП ГУНП в Миколаївській області відносно ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження за № 0001447 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України. Тому на даний час триває досудове розслідування відносно достовірності висновку, наданого в якості доказу ОСОБА_2 під час розгляду судом справи № 489/554/19.

Крім того, внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , транспортний засіб позивача отримав значні механічні пошкодження. Через це позивач позбавлений можливості використовувати свій транспортний засіб, що створило побутові незручності, адже він проживає в селі Лимани, що розташоване у Вітовському районі Миколаївської області. Після ДТП він обмежений у вільному пересуванні через відсутність власного автомобіля і можливості ним користуватись за призначенням, як засобом пересування, при цьому відшкодованих МТСБУ коштів не вистачає для відновлювального ремонту автомобіля.

Тому, враховуючи наведене та доведеність вини ОСОБА_2 позивач оцінив розмір заподіяної йому моральної шкоди в сумі 60000,00 грн., яку просить стягнути з винуватця ДТП.

Також зазначає, що за надані адвокатські послуги позивач сплатив 5000,00 грн., докази про несення яких будуть надані суду у відповідності до частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Крім того, за проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу позивач сплатив кошти в розмірі 3020,08 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Коренко Т.В. у наданому суду відзиві на позов від 01.09.2020 позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не визнав та просив відмовити в їх задоволенні повністю. Зазначає, що позивач жодним доказом не підтверджує витрачання позивачем коштів на лікування, проходження діагностики після травм отриманих під час ДТП та взагалі відсутні докази на підтвердження отримання ушкоджень здоров`ю. Позивач лише зазначає про виїзд на місце ДТП карети швидкої допомоги та отримання рекомендацій лікаря про проходження діагностики і лікування. Окрім цього, Миколаївський обласний центр екстреної медичної допомоги надав відповідь про те, що зі слів пацієнта травм при ДТП він не отримав і від госпіталізації відмовився, стан обох пацієнтів (дружини позивача) задовільний. Тому жодних підстав для відшкодування моральної шкоди не вбачається і не підтверджується доказами.

Щодо припущення позивача про перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння та відмови від проходження відповідного медичного висновку то такі доводи спростовується постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.02.2019 по справі № 13.02.2019, відповідно до якої провадження по справі закрито у зв`язку із відсутністю в діях відповідача складу адміністративного правопорушення.

Стосовно твердження позивача про порушення кримінального провадження за статтею 358 КК України то досудове розслідування триває, а тому його висновки є передчасними.

Також не підтверджені жодними доказами доводи позивача про обмеження його у користуванні транспортним засобом. Крім цього, навіть вразі доведення зазначених позивачем обставин то вони можуть підтверджувати лише матеріальну шкоду, а не моральну. Також позивач не надав розрахунку розміру моральної шкоди та не зазначив з яких міркувань він виходив визначаючи розмір заподіяної шкоди.

Представник позивача адвокат Іванова Т.В. у наданих до суду письмових поясненнях від 16.11.2020 з доводами викладеними у відзиві відповідача не погодилася та вказала, що відповідач намагається уникнути відповідальності. Щодо ненадання позивачем розрахунку розміру моральної шкоди то законодавство не містить нормативно-правового акту, який би встановлював процедуру доведення позивачем моральної шкоди.

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва Кирильчуком О.І. від 10.06.2020 відкрито провадження у справі.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судових справ згідно розпорядження в.о. заступника керівника апарату Бреженюк Н.С. № 72 від 14.02.2022 (у зв`язку з перебуванням судді Кирильчука І.О. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) вказана справа передана для розгляду головуючому судді Коваленку І.В.

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.02.2022 справу прийнято до розгляду та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.09.2022 повторно направлено відповідачам копію ухвали про відкриття провадження .

Ухвалою суду від 23.11.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 до МТСБУ про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 25.01.2019 о 17:40 годині в м. Миколаєві водій ОСОБА_2 керував автомобілем Фіат, державний номер НОМЕР_2 , та на перехресті вулиці Пограничної та проспекту Богоявленського, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.02.2019 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП України.

Цивільна-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, внаслідок чого 04.11.2019 МТСБУ позивачу було виплачене страхове відшкодування в розмірі 44268,51 грн.

Із відзиву на позов МТСБУ від 20.07.2020 вбачається, що на підтвердження розміру заподіяної шкоди, позивачем МТСБУ було надано звіт № 12797 від 18.03.2019, складений спеціалістом Спірке В.Г., згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перевищує його ринкову вартість в розмірі 91981,42 грн. та становить 166575,19 грн. У зв`язку із цим розмір регламентної виплати визначається та розраховується на підставі статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з урахуванням положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Із позову вбачається, що в момент ДТП крім позивача, в транспортному засобі перебувала також його дружина ОСОБА_3 .

Як зазначає позивач, в момент ДТП він з дружиною переніс сильний стрес та отримав тілесні ушкодження, що підтвердив медичними довідками від 28.03.2019.

Із змісту довідки лікаря від 28.03.2019 вбачається, що 25.01.2019 ОСОБА_1 звертався на консультацію з підвищеним артеріальним тиском. Пройшов курс обстеження повторно та отримав консультацію кардіолога. 29.01.2019 встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ступені. Автодорожня травма (стрес, ушкодження грудної клітини) могли спровокувати дебют захворювання.

Аналогічна довідка про звернення за консультацією до лікаря додана до позову і по дружині позивача.

Із наданої на адвокатський запит відповіді Миколаївським обласним центром екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Миколаївської обласної ради від 16.05.2019 вбачається, що 25.01.2019 бригада ШМД МОЦЕМД та МК виїжджала на ДТП, яка мала місце за адресою перетин проспекту Богоявленського та вулиці Погранична. ОСОБА_1 встановлено попередній діагноз: ІХС, стенокардія напруги, перші ознаки. На місці огляду встановлено: скарги на напади гострого пекучого загрудного болю, який виник через 30 хвилин після ДТП. Зі слів пацієнта, травм при ДТП не отримав. АТ 140/80, пульс 78, проведено ЕКГ-дослідження: гострої коронарної патології не виявлено. Від госпіталізації ОСОБА_1 відмовився.

До відповіді додано копією карти виїзду ШМД № 615 від 25.01.2019.

Аналогічна відповідь про виїзд карети швидкої медичної допомоги надана і по дружині позивача ОСОБА_3 , з якої вбачається, що на момент огляду стан її задовільний, артеріальний тиск 170/90, пульс 102.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та пункт 3 частини другої статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA,№ 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заподіяння моральної шкоди позивач обґрунтовує душевними стражданнями перенесеними внаслідок ДТП, зокрема через перенесений стрес, в т. ч. і хвилювання за дружину, отримане тілесне ушкодження та механічне пошкодження його автомобіля, внаслідок чого він позбавлений можливості користуватися ним, що вплинуло на його звичний розпорядок життя.

Проте, як вбачається із наданих позивачем доказів тілесних ушкоджень при ДТП ним отримано не було та від госпіталізації він відмовився.

Проте, з огляду та встановлені обставини та дослідженні докази, суд вважає доведеним перенесення позивачем душевних страждань внаслідок ДТП, в тому числі і через хвилювання за стан здоров`я дружини, яка знаходилася в момент ДТП в автомобілі, а також через його пошкодження, що вплинуло на звичний розпорядок повсякденного життя.

Доведеними є неправомірність дій відповідача в ДТП, що підтверджується постановою суду в справі про адміністративне правопорушення, якою встановлено вину відповідача в ДТП та притягнуто його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, що відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України повторному доведенню не потребує.

Одночасно суд враховує, що з огляду на встановлені обставини відповідно до вимог статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні підстави для покладення відшкодування моральної шкоди на страховика (МТСБУ).

За таких обставин, так як між діями відповідача ОСОБА_2 , які виразилися в порушенні вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2021 № 1306, і заподіяною позивачу моральною шкодою наявний причинно-наслідковий зв`язок, тому відшкодування моральної шкоди слід покласти на винуватця ДТП ОСОБА_2 .

Щодо розміру заподіяної позивачу моральної шкоди то виходячи із глибини та тривалості душевних страждань, вимог розумності та справедливості, суд вважає достатнім її розміром 10000,00 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат по справі.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать: 1) витрати на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач зазначає, що докази несення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані ним у відповідності до частини 8 статті 141 ЦПК України, а тому на дату ухвалення рішення суд розподіл таких витрат не здійснює.

Згідно статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із доданої до позову квитанції Приватбанку від 20.05.2020 вбачається, що позивачем було сплачено державне мито в сумі 1740,80 грн.

Згідно позовної заяви позивач заявляв дві вимоги майнового характеру, відповідно ціна позову складає 107712,91 грн. (47712,91 + 600000,00). У зв`язку із цим, розмір судового збору який мав би сплатити позивач на момент звернення з позовом до суду відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 1077,12 грн. (1% від ціни по позову). Таким чином надмірна сплата позивачем судового збору становить 663,68 грн.

Так як ухвалою суду за заявою позивача позовні вимоги про стягнення з МТСБУ грошових коштів в сумі 47712,91 грн. залишено без розгляду, відповідно з відповідача на корись позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеній вимогі в сумі 99,59 грн. (599,95 х 16,6%)

Інших вимог, які віднесено процесуальним законом до судових витрат позивачем не заявлено.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.) та судовий збір в сумі 99,59 грн. (дев`яносто дев`ять гривень 59 коп.).

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 23.11.2022.

Суддя І.В.Коваленко