Справа № 523/1893/13- ц
Провадження №6/523/74/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання: Ахламової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в місті Одеса, заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» про заміну сторони (стягувача) на правонаступника у виконавчому документі, по цивільній справі №523/1893/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» звернулося до суду із заявою про заміну сторони (стягувача) на правонаступника у виконавчому документі по цивільній справі №523/1893/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в сумі 2366946,93 грн., з яких тіло кредиту складає 1483 452, 84 грн., відсотки 784 795, 26 грн., комісія за ведення кредиту 98 698, 83 грн., судові витрати 3 441 грн., а всього стягнуто 2 370 387, 93 грн.

В обґрунтування поданої заяви, заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» зазначило, що заочним рішенням суду в рамках справи №523/1893/13-ц від 26.03.2013 року позовні вимоги банку задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк": заборгованість в сумі 2 366 946,93 грн., з яких тіло кредиту складає - 1 483 452,84 грн., відсотки - 784 795,26 грн., комісія за ведення кредиту - 98 698,83 грн.; судові витрати - 3 441 грн., а всього стягнуто 2 370 387,93 грн.Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 14.02.2014 року, справа №22- ц/785/1324/14, судді Сєвєрова Є.С., Погорєлова Є.О., Сидоренко І.П.: апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року в частині задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» про стягнення боргу в розмірі тіла кредиту достроково змінено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість в сумі 1048543,29 грн., з яких тіло кредиту складає 165049 гривень, в решті рішення залишено без змін. Ухвалою ВССУ від 15.07.2015 року: касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" задоволено частково; рішення апеляційного суду Одеської області від 14.02.2014 року скасоване та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25.11.2015 року було відхилено апеляційну скаргу відповідача.Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 03.03.2016 року: касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діяв ОСОБА_2 відхилено;заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року залишено без змін.06.03.2017 року було видано виконавчий лист в рамках вказаної справи, який був пред`явлений до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відкрито виконавче провадження №54782045. Станом на дату подачі цієї заяви, вказане виконавче провадження є відкритим, стягувач: ПАТ «Дельта Банк».24.06.2020 року ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» стало переможцем електронних торгів на електронному майданчику dgf.prozorro.sale, власник активів (майна): ПАТ «Дельта Банк». На підтвердження зазначеного, між ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС», ТБ «Полонекс» та ПАТ «Дельта Банк» було підписано протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000023-b.22.07.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» було укладено Договір №2293/К про відступлення прав вимоги. За цим договором Банк відступає новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору (Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.У Додатку № 1 (Реєстр договорів, права вимоги за яким відступаються, та боржників за Такими договорами) до 1932/ФКВ-07від 12.11.2007 року (пункт 81).20.07.2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» склали та підписали Акти прийому-передачі оригіналів договорів фізичних осіб (Перелік документів, переданих Новому кредитору з боку Банку, відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-06-12-000023-b (зокрема, акт із зазначенням переданих документів щодо кредитного договору №346-100/ФК-08 від 29.02.2008 року). Посилаючись на ст. 512 ЦК України, ст. 378, ч. 1 ст. 442 ЦПК України, ч.5 ст. 15, ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», заявник ТОВ «ДЕПТ ФІНАНС» просить замінити сторону стягувача на правонаступника.

Заявник ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» не забезпечив явку свого представника у судове засідання, заявою від 17.10.2022 року представник ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» Хижняк А.В. просила розглянути заяву про заміну сторони правонаступником без її участі, задовольнивши.

Боржник (відповідач) ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судовою повісткою, як за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 повернулась із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», так і за адресою фактичного проживання, яка була зазначена у його запереченнях на заяву: АДРЕСА_2 повернулась із відміткою «адресат відмовився від отримання судової повістки».

Позивач ПАТ «Дельта Банк» не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судовою повісткою.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не забезпечив явку свого представника до судового засідання, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи на офіційну електронну адресу відділу. Листами неодноразово просив розглянути справу за відсутності державного виконавця, у зв`язку із великою завантаженістю державних виконавців.

Згідно з пунктом першим статті 6 Конвенції кожен має право, зокрема, на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. Така гарантія «цивільного аспекту» статті 6 Конвенції передбачена і у відповідних процесуальних законах. Так, розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад (принципів) як цивільного, так і адміністративного та господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України, пункт 8 частини третьої статті 2 КАС України, пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України). Порушення зазначеного принципу може негативно впливати на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у його рішеннях, саме до компетенції національних судів належить організувати судовий розгляд так, щоб він був швидким та ефективним (див. mutatis mutandis від 18 червня 2009 року у справі «Пилипей проти України» (Pilipey v. Ukraine, заява № 9025/03, § 31), рішення від 11 грудня 2008 року у справі «Лошенко проти України» (Loshenko v. Ukraine, заява № 11447/04, § 28), від 21 грудня 2006 року у справі «Мороз та інші проти України» (Moroz and Others v. Ukraine, заява № 36545/02, § 60) й інші).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження та робота судів.

Суд вважає за необхідне зазначити, що заява про заміну сторони правонаступником перебуває у провадженні суду більше року. За цей час, судовий розгляд по справі неодноразово був відкладений за клопотаннями відповідача, та у зв`язку із його неявкою. В матеріалах справи є заперечення ОСОБА_1 на заяву про заміну сторони правонаступником, в яких боржник висловив свою правову позицію по суті поданої заяви. Суд зазначає, що надав стороні ОСОБА_1 більш ніж достатньо часу як для формування своєї правової позиції, так і для надання суду доказів, в підтвердження своїх заперечень, враховуючи введення в країні військового стану.

Керуючись засадами цивільного судочинства, зокрема такими як верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, розумність строків розгляду справи, неприпустимість зловживання процесуальними правами, враховуючи обставини належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, враховуючи зміст ч.3 ст.442 ЦПК України, суд дійшов висновків про розгляд справи у судовому засіданні без участі сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подана заява ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.03.2013 року, в рамках розгляду справи № 523/1893/13-ц, позовні вимоги банку задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк": заборгованість в сумі 2 366 946,93 грн., з яких тіло кредиту складає - 1 483 452,84 грн., відсотки - 784 795,26 грн., комісія за ведення кредиту - 98 698,83 грн.; судові витрати - 3 441 грн., а всього стягнуто 2 370 387,93 грн.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 14.02.2014 року, справа №22- ц/785/1324/14: апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року в частині задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» про стягнення боргу в розмірі тіла кредиту достроково змінено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість в сумі 1048543,29 грн., з яких тіло кредиту складає 165049 гривень, в решті рішення залишено без змін.

Ухвалою ВССУ від 15.07.2015 року касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" задоволено частково; рішення Апеляційного суду Одеської області від 14.02.2014 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25.11.2015 року було відхилено апеляційну скаргу відповідача.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 03.03.2016 року: касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діяв ОСОБА_2 відхилено;заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року залишено без змін.

06.03.2017 року було видано виконавчий лист, в рамках вказаної справи, який був пред`явлений до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відкрито виконавче провадження №54782045.

24.06.2020 року ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» стало переможцем електронних торгів на електронному майданчику dgf.prozorro.sale, власник активів (майна): ПАТ «Дельта Банк». На підтвердження зазначеного, між ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС», ТБ «Полонекс» та ПАТ «Дельта Банк» було підписано протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000023-b.

22.07.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» було укладено Договір №2293/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П., зареєстрований в реєстрі за №236. За цим договором, Банк відступає новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору (Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.За цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі прав кредитора за Основними договорами.

У Додатку № 1 (Реєстр договорів, права вимоги за яким відступаються, та боржників за Такими договорами) до Договору №2293/К про відступлення прав вимоги від 22.07.2020 року (пункт 81) визначено кредитний договір № 1932/ФКВ-07 від 12.11.2007 року, боржник ОСОБА_1 .

Згідно п. 4.1 Договору №2293/К про відступлення прав вимоги від 22.07.2020 року, сторони домовились, що за відступлення права вимоги, у тому числі і за цим договором, новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 13 691 833, 95 грн.

Згідно п. 14 Договору №2293/К про відступлення прав вимоги від 22.07.2020 року, цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін.

20.07.2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» склали та підписали Акт прийому-передачі оригіналів договорів фізичних осіб (Перелік документів, переданих Новому кредитору з боку Банку, відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-06-12-000023-b від 24.06.2020 року. Зокрема, пункт 61 Акту містить реквізити кредитних договорів та іпотечного договору боржника ОСОБА_1 ).

Платіжним дорученням № 20 від 17 липня 2020 року підтверджується сплата ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» 13906000,00 грн. за придбаний актив, згідно протоколу електронних торгів UA-EA-2020-06-12-000023-b від 24.06.20р., лот GL3N218064, перемож. ТОВ ФК Депт Фінанс.

Станом на дату розгляду судом заяви про заміну сторони правонаступником, виконавче провадження №54782045 перебуває на стадії виконання у Першому Суворовському ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса). Це підтверджується як листом ВДВС від 09.09.2021 №36983, так і інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, доступ до якої є загальнодоступним.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема п.п.1 і 2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Частиною 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст.442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14-ц.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст.512, 514 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому, на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. У п.9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Вказані висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61 -20171св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 456/3808/14- ц (провадження №61-16879св19), від 18 лютого 2021 року у справі № 2-1533/11 (провадження № 61-14382св19).

За змістом положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 зазначено, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано, що «як встановлено судами, пунктом 2.2 Договору відступлення передбачено, що новий кредитор набуває права кредитора з моменту здійснення розрахунків за даним договором відповідно до розділу 4 цього Договору, пунктом 4.1.1 якого визначено, що ціна договору в повному обсязі сплачена на момент укладення договору. В той же час, встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за Договором.

Наведені обставини є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі № 910/16109/14. З огляду на викладене, за відсутності відповідних доказів здійснення оплати за відступлене право вимоги, посилання Скаржника (підпункт 6.2) на те, що ціна Договору відступлення оплачена до моменту укладення цього Договору і цей пункт має обов`язкову силу для учасників відповідних цивільних правовідносин, Суд вважає необґрунтованим. Суд апеляційної інстанції критично оцінив пункт 4.1.1 Договору відступлення, згідно з яким ціна договору в повному обсязі сплачена Новим кредитором на час укладення Договору відступлення, тобто не визнав це положення достатнім доказом на підтвердження зазначеної обставини. Верховний Суд, розглядаючи справу в межах, визначених статтею 300 ГПК України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Враховуючи викладене, Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони її правонаступником».

Матеріалами справи підтверджується, що право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1932/ФКВ-07 від 12.11.2007 року було відступлене, від ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на користь ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС», на підставі нотаріально посвідченого договору відступлення права вимоги. За наведеним договором відступлення, була здійснена повна оплата, що підтверджується відповідним платіжним дорученням, яке знаходиться в матеріалах справи.

Враховую вищенаведене, та встановивши, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, що є підставою, передбаченою ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача за виконавчим документом, суд дійшов висновків про наявність правових підстав для заміни сторони (стягувача) у виконавчому документі по цивільній справі № 523/1893/13-ц.

Доводи ОСОБА_1 про те, що заява про заміну сторони її правонаступником являється незаконною та необґрунтованою, оскільки особа яка її підписала ОСОБА_3 , на підтвердження своїх повноважень, не надав Статуту та рішення загальних зборів про обрання або призначення його генеральним директором товариства, судом не приймаються, оскільки разом із заявою про заміну сторони правонаступником суду було надано виписку із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якої керівником товариства було визначено ОСОБА_3 . Щодо дати видачі виписки 15.07.2019 року, суд вважає за необхідне зазначити, що станом на дату надходження до суду заяви про заміну сторони правонаступником 07.06.2021 року, був відкритий та загальнодоступний доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і перед прийняттям заяви до свого провадження судом наведена інформація перевірялась та підтвердилась. В свою чергу, доказів іншого ОСОБА_1 суду не надав. Крім того, письмовими поясненнями та доданими до них доказами, зокрема: рішенням №06-06/2022 єдиного учасника ТОВ "Фінансова компанія "ДЕПТ ФІНАНС" від 08.06.2022 року, наказом №3 ТОВ "Фінансова компанія "ДЕПТ ФІНАНС" від 09.06.2022 року та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприжмців та громадських формувань, станом на 30.06.2022 року, заявником повністю спростовано доводи ОСОБА_1 .

Також судом не приймаються доводи ОСОБА_1 про неналежність в якості доказу оплати за договором відступлення №2293/К від 22.07.2020 року - платіжного доручення №20 від 17.07.2020 року, оскільки заявник повністю їх спростував, надавши суду платіжне доручення із печаткою та додаткові пояснення.

Доводи ОСОБА_1 про те, що самі по собі факти передачі майна, майнових прав не є достатнім підтвердженням факту переходу від ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» права вимоги від ОСОБА_1 сплатити борг за виконавчим листом №523/1893/13-ц, оскільки заявником не надано розшифровку кредитних зобов`язань за кредитними договорами, з якої вбачався би факт передачі ПАТ «Дельта Банк» товариству «Фінансова компанія «Депт Фінанс» спірної заборгованості ОСОБА_1 або належно посвідчений витяг з цією розшифровки, також судом не приймаються. Суд зазначає, що за договором відступлення права вимоги №2293/К від 22.07.2020 року, Новий кредитор набув право вимоги Банку до позичальників, зазначених у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор набуває усі права кредитора за Основними договорами. В реєстрі договорів, право вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (Додаток №1 до Договору №2293/К про відступлення права вимоги від 22.07.2020 року) в пункті 81 міститься посилання на Кредитний договір №1932/ФКВ-07 від 12.11.2007 року боржник ОСОБА_1 . Тому, розшифровка кредитних зобов`язань за кредитними договорами, про яку зазначає ОСОБА_1 у своїх запереченнях, не є необхідною умовою переходу права вимоги. Наявними матеріалами чітко підтверджуються, що передаються «усі права кредитора». Розмір переданої заборгованості не є предметом аналізу судом, при вирішенні питання заміни сторони стягувача у зобов`язанні. В свою чергу, ОСОБА_1 , у разі відсутності у нього інформації щодо розміру кредитної заборгованості, не позбавлений можливості провести звірку розрахунків із новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс», або ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження.

Щодо доводів ОСОБА_1 стосовно посилання заявника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», в описовій частині заяви, на Перелік документів, переданих новому кредитору з боку банку, відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону UA-EA-22020-06-12-000023-b (зокрема акт із зазначенням переданих документів щодо кредитного договору №346-100/ФК-08 від 29.02.2008 року) позичальником за яким є інша особа ( ОСОБА_4 ), суд вважає за необхідне зазначити наступне. В заяві про заміну сторони правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» дійсно посилається один раз, в описовій частині, на кредитний договір №346-100/ФК-08 від 29.02.2008 року. Разом із тим, враховуючи надані суду докази заявником, в якості додатків до заяви, посилання заявником один раз на кредитний договір №346-100/ФК-08 від 29.02.2008 року позичальником за яким є ОСОБА_4 , в описовій частині заяви, суд розцінює як помилку заявнику.

Наявність в акті прийому-передачі під №61 двох кредитних договорів - №1932/ФКВ-07 від 12.11.2007р. та №1933/ФК-07 від 12.11.2007 року, ніяким чином не нівелює настання правонаступництва за виконавчим документом у справі №523/1893/13-ц, виданого на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №1932/ФКВ-07 від 12.11.2007 року

Щодо доводів ОСОБА_1 про ненадання суду доказів про повідомлення ОСОБА_1 про заміну кредитора у зобов`язанні, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За викладених обставин, не надання суду доказів повідомлення ОСОБА_1 про заміну кредитора у зобов`язанні, не може бути підставою для відмови ТОВ «Фінансова компанія «Депт Фінанс» у заміні сторони правонаступником, а лише створює ризик настання несприятливих наслідків для ТОВ Фінансова компанія «Депт Фінанс», згідно ст. 516, 517 Цивільного кодексу України.

Суд також виходить із того, що заміна сторони (процесуальне правонаступництво) можлива на будь- якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

У таких висновках необхідно керуватися принципом обов`язковості судового рішення та тим, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи з виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні сторони стягувана його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд виходить із того, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов`язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко exofilicio. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа «Юрій Миколайович Іванов проти України», рішення від 15 жовтня 2009 року).

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, на Державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 260, 353 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» про заміну сторони (стягувача) на правонаступника у виконавчому документі по цивільній справі №523/1893/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.

Замінити сторону стягувача з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДЕПТ ФІНАНС» (, адреса місцезнаходження: 01135, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд.39) за виконавчим листом, виданим Суворовським районним судом м. Одеса по цивільній справі № 523/1893/13-ц, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) в сумі 2 366 946, 93 грн., з яких тіло кредиту складає 1 483 452, 84 грн., відсотки 784 795, 26 грн., комісія за ведення кредиту 98 698, 83 грн., судові витрати 3 441 грн., а всього стягнуто 2 370 387, 93 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена та підписана 14.11.2022 року.

Суддя К.О. Далеко