Справа № 161/2422/22 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/971/22 Категорія: 56 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар Савчук Т.Ф.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів допомоги на догляд, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Департамент соціальної політики Луцької міської ради (далі Департамент) у лютому 2022 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів допомоги на догляд. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Департаментом призначено та виплачено відповідачу щомісячну грошову допомогу як особі, яка проживає разом особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею (далі допомога на догляд), відповідно до поданої відповідачем заяви від 07 травня 2019 року. Відповідач 11 жовтня 2019 року подала заяву про припинення виплати допомоги у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 особи, за якою вона здійснювала догляд, також зазначила, що зобов`язується повернути надміру виплачені кошти в повному обсязі. На підставі рішення від 15 жовтня 2019 року відповідачу визначено обсяг надміру виплачених коштів за період з 01 вересня 2019 року по 31 жовтня 2019 року в розмірі 3 872 грн та встановлено строк для повернення виплачених коштів до 09 січня 2020 року. На адресу відповідача направлено повідомлення про повернення вищевказаних коштів (лист від 18 жовтня 2019 року №11.5-7/3278/2019). Відповідач періодично повертала кошти в рахунок погашення боргу на загальну суму 2 136 грн, що свідчить про визнання відповідачем боргу. На момент звернення до суду з цим позовом, відповідач не повернула кошти у сумі 1 736 грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради надміру виплачені кошти щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею в розмірі 1 736 грн та 2 481 грн сплаченого судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради надміру виплачені кошти щомісячної грошової допомоги в сумі 1 736 грн та судовий збір 2 481 грн.

Відповідач подала апеляційну скаргу на зазначене рішення, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2022 року та відмовити у задоволенні позову. Вказує, що зверталась до відповідача з усною заявою про зміни у складі сім`ї, однак працівниками Департаменту не було повідомлено її про необхідність написання заяви про припинення виплати допомоги у зв`язку зі смертю особи, за якою здійснювався догляд. Відповідно до абз.9 п.8 Порядку, для підтвердження даних про смерть осіб з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу або одержувачів допомоги використовуються відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, які передаються до Мінсоцполітики шляхом автоматизованого обміну електронними даними між інформаційними ресурсами Мінюсту та Мінсоцполітики через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, передбаченому законодавством. Грошова допомога не мала б виплачуватися вже з 01 вересня 2019 року, однак 09 вересня 2019 року вона отримала 1 936 грн. допомоги. 10 вересня 2019 року вона звернулась до Департаменту, повідомила про дане нарахування, на що їй надано відповідь, щоб банківська картка, на яку вона отримувала вказану допомогу, була передана працівникам Департаменту, а вони самі виконають повернення коштів, що нею і було виконано. Вказана допомога 09 жовтня 2019 року повторно була їй нарахована на карту, ці кошти вона не отримувала та не знімала з рахунку, бо картка перебувала у позивача. Про надходження допомоги у жовтні 2019 року дізналась з листа Департаменту про те, що вона повинна повернути надміру виплачені кошти у розмірі 3 872 грн. Після отримання цього листа звернулась до позивача та подала заяву про припинення виплати допомоги на догляд, в якій зазначила, що зобов`язується повернути надміру виплачені їй кошти. Не визнає суму у розмірі 1 736 грн, оскільки надміру виплачені кошти були повернуті нею позивачу у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Колачинська Т.В. просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що у разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд особи, яким надається допомога, зобов`язані у десятиденний строк повідомити органи, що провадять її виплату. Відповідачем не підтверджено жодними доказами факт її звернення до Департаменту у серпні-вересні 2019 року та повідомлення про смерть її чоловіка. В матеріалах справи наявна лише заява відповідача від 11 жовтня 2019 року про припинення виплати допомоги по догляду у зв`язку зі смертю чоловіка та долучено копію про смерть. Нова редакція абз.9 п.8 Порядку набрала чинності з 20 травня 2020 року, тобто після подання заяви про припинення виплати допомоги. Не відповідає дійсності твердження відповідача про передачу працівникам Департаменту банківської картки для повернення коштів. Право розпоряджатися своїми власними коштами, які знаходяться на рахунку відповідача мала лише вона сама або уповноважена на це особа на підставі довіреності.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справ, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із неподанням відповідачем позивачу відомостей щодо смерті особи з інвалідністю І групи ОСОБА_4 , за яким ОСОБА_2 , здійснювала догляд, позивачем здійснено надмірну виплату коштів розмірі 1 736 грн з урахуванням повернутих відповідачем коштів.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 07 травня 2019 року зверталась до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради із заявою про призначення їй грошової допомоги на догляд за ОСОБА_4 , який проживав разом із нею, був особою з інвалідністю І внаслідок психічного розладу та згідно висновку лікарської комісії медичного закладу потребував постійного стороннього догляду.

Рішеннями Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 10 травня 2019 року ОСОБА_2 призначено допомогу у період з 01 травня 2019 року по 31 жовтня 2019 року у розмірі 1 853 грн.

Рішеннями Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 15 жовтня 2019 року про призначення допомоги, ОСОБА_2 призначено допомогу у період з 01 травня 2019 року по 30 червня 2019 року у розмірі 1853 грн, з 01 липня 2019 року по 31 серпня 2019 року у розмірі 1 936 грн.

Відповідач 11 жовтня 2019 року подала заяву до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про припинення виплати допомоги по догляду за особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу у зв`язку із його смертю, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 15 жовтня 2019 року вирішено визначити ОСОБА_2 обсяг надміру виплачених коштів в розмірі 3 872 грн та встановити строк для повернення виплачених коштів до 09 січня 2020 року.

Згідно пункту 8 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2000 року №1192 (в редакції від 31 серпня 2019 року, чинній на день виникнення спірних правовідносин), у разі виникнення обставин, які можуть вплинути на право особи на допомогу, ця особа повинна в десятиденний строк повідомити про такі обставини орган, що проводить виплату допомоги. Виплата допомоги на догляд припиняється у разі, коли: сталися зміни у складі сім`ї у зв`язку із смертю або зміною місця проживання особи з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу чи особи, якій надається допомога на догляд. У разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов`язані в десятиденний строк повідомити органи, що провадять її виплату. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни.

Таким чином, отримуючи такий вид допомоги, ОСОБА_2 з настанням смерті свого чоловіка, ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за яким вона здійснювала догляд, повинна була звернутись протягом десяти днів до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради та повідомити про таку обставину. З матеріалів справи встановлено, що відповідач звернулась до позивача із відповідною заявою лише 11 жовтня 2019 року, до заяви додала копію свідоцтва про смерть чоловіка.

Пояснення відповідача про те, що вона усно зверталась з повідомленням про смерть чоловіка до Департаменту у строк, встановлений п.8 Порядку, та віддала належну їй банківську картку, на яку їй нараховувалась допомога на догляд, працівникам Департаменту для того, аби вони самостійно здійснили повернення надміру виплачених їй коштів, жодними належними та допустимими доказами не підтверджено.

Оскільки відповідач безпідставно отримала за вересень жовтень 2019 року допомогу по догляду за особою з інвалідністю внаслідок психічного розладу в розмірі 3 872 грн, то ці кошти нею повинні бути повернуті.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач, пред`явивши до стягнення 1 736 грн, зазначає, що відповідач здійснила часткове повернення надміру виплачених їй коштів у розмірі 2 136 грн, проте не подав доказів, які б підтверджували саме такий розмір. Виходячи з принципу диспозитивності, суд першої інстанції правильно стягнув 1 736 грн надміру виплачених коштів. Відповідач не надала доказів повернення нею таких коштів у повному обсязі, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що саме на позивачу лежить обов`язок самостійно здійснювати перевірку інформації відповідно до Державного реєстру актів цивільного стану щодо факту смерті особи з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду з огляду на таке.

Пункт 8 вищезгаданого Порядку доповнено новим абзацом відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №386, згідно якого для підтвердження даних про смерть осіб з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу або одержувачів допомоги використовуються відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, які передаються до Мінсоцполітики шляхом автоматизованого обміну електронними даними між інформаційними ресурсами Мін`юсту та Мінсоцполітики через систему електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, передбаченому законодавством.

Така редакція Порядку вступила в чинність після виникнення спірних правовідносин, що є предметом розгляду цієї справи, а тому колегією суддів не застосовується. При цьому, апеляційний суд зауважує, що правильним є висновок суду першої інстанції про те, що така норма не скасовує обов`язок особи, яка здійснює догляд, в десятиденний термін повідомити органи, що провадять виплати, про обставини, внаслідок яких така виплата припиняється. На орган, що здійснює виплати, з травня 2020 року покладено обов`язок підтвердження інформації про смерть особи, щодо якої здійснюється догляд, а не обов`язок самостійного встановлення такої інформації.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення ОСОБА_2 1 736 грн. надміру виплачених коштів щомісячної грошової допомоги, які нею не повернуті позивачу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність. Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді