Справа № 344/7683/22
Провадження № 22-ц/4808/1002/22
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
У Х В А Л А

10 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 липня 2022 року, ухвалене у складі судді Кіндратишин Л.Р. в м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13.06.2015 між нею та відповідачем укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 28. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з відповідачем.

Спільне життя у неї з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. Часу для примирення та налагодження стосунків, вони не потребують.

Також позивачка вказала, що дочка ОСОБА_4 тривалий час проживає з відповідачем, він займається її утриманням, вихованням та піклуванням про неї. Відтак, після розірвання шлюбу дочка ОСОБА_4 має проживати з відповідачем. Матеріальну та фінансову можливість утримувати дочку самостійно відповідач має.

Дочка ОСОБА_3 має проживати з нею, оскільки саме вона займається її утриманням, вихованням, піклуванням. Матеріальну та фінансову можливість утримувати дочку самостійно вона має.

Вони з відповідачем дійшли беззаперечної згоди щодо участі кожного з них у вихованні їхніх дітей та визначення місця проживання кожного з них.

Посилаючись на наведене, позивачка просила прийняти рішення про розірвання шлюбу, укладеного 13.06.2015 між нею та відповідачем; визнати місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 ; визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком - ОСОБА_2 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 липня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 13.06.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болехівського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено відповідний актовий запис № 28, розірвано.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496,20 грн судового збору.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дітей, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зіслалася на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зазначила, що її вимогам про визначення місця проживання дітей передувала наявність спору між нею та відповідачем, який частково вдалося врегулювати, однак який зі сторони відповідача носить мінливий характер та не є вичерпаним. Також при зверненні із вказаними вимогами вона керувалася інтересами самих дітей, з огляду на особисту прихильність дітей до кожного з них окремо, оскільки старша дочка ОСОБА_5 виявляє особливу прихильність до батька та бажає проводити час з ним. Саме з метою дотримання прав та законних інтересів малолітніх дітей нею було залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Водночас суд без отримання відповідного висновку обмежився зазначенням у рішенні про відсутність необхідності в залученні органу опіки та піклування до участі у справі, попередньо вказавши про відсутність спору між батьками, відкинувши при цьому інтереси самих дітей, чим допустив неповноту судового розгляду.

Також апелянт зауважила, що норми сімейного законодавства не містять імперативної заборони звернення до суду з питанням щодо визначення місця проживання дітей за наявності згоди батьків, адже його доцільність досліджується в комплексі з урахуванням інтересів самих дітей. Водночас виключно судове рішення забезпечувало б належний правовий статус кожного з дітей, забезпечувало б захист їх інтересів, а також створило правові наслідки по обов`язку матеріального утримання дітей, що прямо стосується інтересів дітей та їх з відповідачем обов`язків на майбутнє.

З цих підстав просила рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.

Учасники справи правом подати відзив на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України не скористалися.

В судовому засіданні 10 листопада 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про відмову від позову та закриття провадження у справі.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частиною першою статті206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Також положеннями пунктів 2, 4 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору; позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

За змістом статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Враховуючи наведені положення закону, відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей слід прийняти та у зв`язку з цим, визнати нечинним ухвалене судом першої інстанції судове рішення і закрити провадження у даній справі.

Керуючись статтями 206, 255, 373, 374 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову та закриття провадження у справі задоволити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 22 липня 2022 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 14 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач: Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта