Справа № 212/5166/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши у відсутності сторін в порядку спрощеного позовного провадження без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Укрсиббанк про захист прав споживача, визнання договору про надання споживчого кредиту неукладеним та недійсним,-

встановив:

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив визнати неукладеним та недійсним правочин, вчинений у формі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 жовтня 2021 року, укладений між ним та Акціонерним товариством Укрсиббанк (далі АТ Укрсиббанк), а також стягнути на його користь витрати на правничу допомогу. В обгрунтування позовних вимог позивачем вказано, що з 2014 року він був клієнтом АТ Укрсиббанк та у жовтні 2020 року, перебуваючи у відділенні відповідача № 223 отримав пропозицію від співробітника відділення про встановлення у мобільний додаток нового банківського продукту Ukrsib online, щоб був доступ до банківського рахунку через мобільний телефон. Його завірили, що банківський продукт має високий рівень захисту та убезпечений від шахрайських дій. Він прийняв пропозицію відповідача, підписав всі необхідні документи, однак у подальшому з`ясувалось, що співробітники банку ввели його в оману, оскільки запропонований банківський продукт виявився недосконалим та доступним для шахраїв. 29 жовтня 2021 року невідома особа з іншого мобільного пристрою, іншого мобільного номеру телефону, які не були зазначені в підписаних ним документах, увійшла до його кабінету та отримала кредит на суму 83700 грн. і на теперішній час у нього обліковується борг перед відповідачем. Позивач звернувся до правоохоронних органів із повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, що внесено до ЄРДР за № 0000736 за ч.1 ст.190 КК України і його визнано потерпілим. На теперішній час проводяться слідчі дії по встановленню особи, яка скоїла кримінальне правопорушення. При цьому відповідач не визнає факту, що кредит отримано іншою особою шахрайським шляхом, кредитні кошти позивач не отримував і за період з 29 жовтня 2021 року по теперішній час позивачу нараховується плата за користування кредитом на інші платежі. З посиланням на ст.1055 ЦК України позивач вважає кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми нікчемним, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою суду від 05 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

08 листопада 2022 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача АТ Укрсиббанк в якому позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили відмовити у позові. В обґрунтування вказали, що оспорюваний договір про надання споживчого кредиту № 0 від 29 жовтня 2021 року, укладений між позивачем та АТ Укрсиббанк з дотриманням положень Законів України Про електронну комерцію, Про електронні документи та електронний документообіг, за якими електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт АТ Укрсиббанк та/або особистого кабінету за допомогою логіна особистого кабінету і пароля для входу, кредитний договір не був би укладеним. Важають, що договір про надання споживчого кредиту 0 від 29 жовтня 2021 року, укладений між позивачем та АТ Укрсиббанк відповідає вимогам чинного законодавства та вчиненій у формі, встановленій законом, а отже відсутні підстави для визнання договору неукладеним та недійсним.

Ухвалою суду від 16 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в загальному позовному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2021 року між АТ Укрсиббанк та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с.6-8).

Пунктом 1.1 вказаного договору позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ Укрсиббанк з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credit та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку та оприлюднені у газеті Урядовий кур`єр № 105 від 09.06.2017 року (із усіма змінами а доповненнями): умовами надання споживчого кредиту позичальнику, його обслуговування та погашення, умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків.

Відповідно до п.1.2 Договору, Правила після підписання сторонами договору, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в цьому договорі та в Правилах. Підписи сторін під цим договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому після підписання сторонами договору, Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторні одночасно із підписанням цього договору.

Так, у відповідності до Правил, засоби ідентифікації та аутентифікації включають:

- «Особистий ключ» - унікальний десятизначний цифровий ідентифікатор (може користовуватись як логін при вході в систему UKRSIB online) Клієнта, що використовується для ідентентифікації Клієнта у якості клієнта Банку як при особистому контакті зі співробітниками Банку (у відділенні Банку), так і при використанні дистанційних банківських послуг (дзвінки до інформаційно-довідкової служби Банку, керування рахунками, отримання Сервісів Банку та інформації щодо здійснених операцій з використанням системи UKRSIB online через Інтернет, тощо). Особистий ключ друкується на картці та/або екземплярі Кредитного договору Клієнта та/або видається Банком Клієнту у відділенні Банку. Чинним вважається Особистий ключ, наданий Банком Клієнту останнім. Даний термін не є тотожним терміну «Особистий ключ», що використовується у Законі України «Про електронний цифровий підпис»;

- «Особистий пароль» - унікальний цифровий пароль Клієнта, що разом з Особистим ключем використовується для входу Клієнта в систему UKRSIB online. Особистий пароль встановлюється самостійно Клієнтом при першому вході в систему UKRSIB online і відомий лише Клієнту. Особистий пароль для першого входу в систему UKRSIB online надсилається Банком у вигляді інформаційного повідомлення на персональний безпечний номер мобільного телефону;

- «ОТР» (електронний підпис) - одноразовий пароль, що використовується Клієнтом для підтвердження дій та підписання електронних документів у системі UKRSIB online. Сторони домовились, що застосування ОТР є накладенням електронного підпису Клієнта на електронний документ. ОТР генерується автоматично і логічно пов`язаний з даними, що потребують підтвердження/підписання за допомогою ОТР, та надсилається Банком на персональний безпечний номер мобільного телефону Клієнту (шляхом надсилання інформаційного повідомлення);

- «персональний безпечний номер мобільного телефону» - номер мобільного телефону Клієнта, що вказаний Клієнтом у Договорі-анкеті/Кредитному договорі та/або наданий Клієнтом Банку в письмовій формі (у заяві на встановлення/зміну засобів ідентифікації та/або в анкеті, що оформлюється Клієнтом при зверненні до Банку для отримання кредиту та/або в анкеті, що оформляється Клієнтом в рамках ідентифікації/реідентифікації (уточнення інформації щодо ідентифікації) згідно внутрішніх процедур Банку) або вказаний Клієнтом шляхом оформлення запиту про повідомлення/на зміну номеру у банкоматах Банку в порядку, визначеному в Правилах, та/або повідомлений Клієнтом при зверненні Клієнта до StarContact та зафіксований в системі Банку. Чинним вважається персональний номер мобільного телефону, наданий Клієнтом останнім. Персональний безпечний номер мобільного телефону разом з Особистим паролем може використовуватись для входу в систему UKRSIB online у якості логіну.

Згідно із п.2.9.6 Правил, з метою отримання Особистого пароля та ОТР Клієнт надає Банку персональний безпечний номер мобільного телефону. Клієнт підтверджує, що такий номер є персональним та безпечним для отримання повідомлень, що містять у собі конфіденційну інформацію.

Відповідно п.2.9.8. Правил, електронні документи, що підтверджені за допомогою ОТР, мають рівну юридичну силу з паперовими письмовими документами та є такими, що підписані Клієнтом особисто з накладенням електронного підпису. Укладення Договору свідчить, що Клієнт визнає достатнім метод захисту інформації за допомогою ОТР, що використовується при засвідченні документів в електронній формф дляґ підтвердження походження, достовірності та цілісності даних в електронній формі (у тому числі для ідентифікації підписувача), у вигляді яких фіксується інформація в електронних документах, створюваних за допомогою та у системі UKRSIB online.

Сторони визнають, що підробка ОТР неможлива без розповсюдження Клієнтом такої інформації третім особам та при забезпеченні Клієнтом належного зберігання носіїв такої інформації та захисту від доступу третіх осіб. Тому Клієнт визнає та приймає на себе ризики користування системою UKRSIB online із застосуванням Особистого ключа, Особистого пароля та ОТР, та забезпечує особисте використання та запобігання їх використанню третіми особами (п.2.9.9. Правил).

Як вбачається зі змісту Витягу з системи Банку щодо підтвердження факту підписання оспорюваного Договору про надання споживчого кредиту електронним підписом фізичної особи-клієнта, АТ Укрсиббанк засвідчує факт автентифікації особи підписувача Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29.10.2021 року в електронній формі (а.с.9).

У Витягу зазначені дані, за допомогою яких здійснювалась процедура автентифікації особи підписувача Кредитного договору та встановлювався логічний зв`язок між електронним підписом та кредитним договором у електронній формі, а саме:

сторона, яка надіслала код підтвердження ОТР - АТ Укрсиббанк ;

сторона, яка отримала код підтвердження ОТР ОСОБА_1 , із вказівкою РНОКПП, мобільного номеру телефону, IP адреси пристрою з якого зафіксовано внесення коду підтвердження ОТР, дати та часу ознайомлення позичальника з кредитним договором, цифрове значення коду підтвердження ОТР, електронну адресу позичальника на яку банк надіслав кредитний договір № 0 від 29.10.2021 року та паспорт споживчого кредиту, а також дату та час коли банк надіслав на електронну адресу позичальника кредитний договір.

При цьому, у вказаних даних ідентифікація здійснена за номером мобільного телефону та адресою електронної пошти позивача, аналогічною вказаним ним у позовній заяві під час звернення до суду із даним позовом, а отже твердження позивача про укладення спірного договору за допомогою іншого мобільного пристрою з іншим номером мобільного телефону не знайшли свого підтвредження.

03 листопада 2021 року відділом поліції № 3 КРУП ГУНП у Дніпропетровській області до ЄРДР внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України за повідомленням ОСОБА_1 про те, що 29 жовтня 2021 року невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами, з банківського рахунку відкритого у АТ Укрсиббанк на ім`я ОСОБА_1 , чим спричинила останньому матеріальний збиток (а.с.12).

Згідно відповіді Відділення поліції № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області Вих.№45.3/4-1565 від 17 червня 2022 року, потерпілим у кримінальному провадженні № 0000736 від 03.11.2021 року визнано ОСОБА_1 , необхідні слідчі дії на теперішній час тривають (а.с.13).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Судом встановлено, що оспорюваний Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 29.10.2021 року підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора із зазначенням повних даних, за допомогою яких здійснювалась процедура автентифікації особи ОСОБА_1 , тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.

При цьому, суд враховує, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт АТ Укрсиббанк за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину . Таким чином, спірний договір укладений та підписаний відповідно до вимог ст.ст.11 та 12 Закону України Про електронну комерцію, тому за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких доказів до суду не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі N 404/502/18 (провадження N 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі N 732/670/19 (провадження N 61-7203 св 20); від 12 січня 2021 року у справі N 524/5556/19 ( провадження N 61-16243 св 20), тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами факту неукладення ним в електронній формі оспорюваного кредитного договору, при цьому обставини звернення позивача до правоохоронних органів із відповідною заяву про вчинення злочину, за відсутності обвинувального вироку суду стосовно винної особи, не можуть бути єдиною та безумовною підставою для визнання недійсним оспорюваного кредитного договору.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання неукладеним та недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 жовтня 2021 року, укладеного між АТ Укрсиббанк та ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи

Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 207, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Укрсиббанк про визнання договору про надання споживчого кредиту неукладеним та недійсним.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство Укрсиббанк, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення, складено та підписано без проголошення 22.11.2022 року.

Суддя М.Д. Власенко