Справа № 486/2/22
Провадження № 2/486/293/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Волкової О.І.

при секретарі судового засідання - Годюк А.Ю.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"; треті особи, які не заявлюють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович; Южноукраїнський відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ КБ "ПриватБанк"; треті особи, які не заявлюють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. Южноукраїнський відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 листопада 2018 року приватним нотаріусом Швець Р.О. був вчинений виконавчий напис №6589, яким звернуто з нього стягнення на нерухоме майно. Сума заборгованості, яку нотаріус зазначив у виконавчому написі становить 78 526,46 доларів США. 06 жовтня 2021 року Южноукраїнським відділом ДВС відкрито виконавче №67048227 відносно нього. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавста України, так як вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення, а також лише після спливу тридцятиденного строку після направлення повідомлення про порушення кредитних зобов`язань. Зазначає, що відповідачем пропущено встановлений законом трирічний строк на вчинення виконавчого напису. Відповідач звертався до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором NKUCG103150126 від 30.07.2007 року. Рішенням суду від 29.06.2015 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованність у сумі 733612,68 грн, що означає, що рішенням суду зафіксована сума заборгованості на день звернення до суду, тому зазначена у виконавчомунаписі нотаріуса сума заборгованності не є безспірною. Рішення суду набрало законної сили 19.05.2015 року та не було оскаржено АТ КБ "ПриватБанк". Відповідач звернувся до нотаріуса лише 03 листопада 2018 року, тобто поза встановленим законом трирічним строком. Зазначає, що при вчиненні виконачого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності заборгованності та не переконався у тому, що іпотекодержателем надіслано повідомлення-письмову вимогу про усунення порушень. Наголошує, що не отримував від відповідача жодних повідомлень. Вважає, що нотарісом порушено вимоги ст. 47 Конституції України, якою встановлено заборону примусового позбавлення житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Просить суд визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 січня 2022 року зупинено стягнення у виконавчому провадженні №67048227, яке проводиться на підставі виконавчого напису №6589 від 03.11.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про звернення стягнення на нерухоме майно - передану в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 04 січня 2022 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 02 лютого 2022 року, розгляд якого не відбувся у зв`язку з пербуванням судді Волкової О.І. у відпустці.

Подільші підготовчі судові засідання відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначенои цивільну справу до розгляду по суті на 19 вересня 2022 року, розгляд якого не відбувся у зв`язку з неявкою учасників справи.

У судове засідання 03.11.2022 року учасники справи не з`явилися. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - начальника Южноукраїнського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ганни Черненко надходили клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 липня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №NKUCGI06150126, відповідно до якого відповідач зобов`язався надати кредитні кошти на строк з 30 липня 2007 року по 29 липня 2022 року включно у розмірі 42075,00 дол. США на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 36000,00 дол. США, а також у розмірі 6075 дол. США на сплату страхових платежів (а.с.11-16).

06 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено іпотечний договір про надання в іпотеку нерухомого майна (а.с.17-25).

28 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до кредитного договору №3, якою суму заборгованості зменшено на 34,52 дол. США (а.с. 26).

Відповідно до заочного рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 квітня 2015 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 733612 грн. 68 коп. (а.с. 35-38).

03 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис №6589 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" на нерухоме майно, чим задовольняються вимоги стягувача, а саме заборгованність у розмірі 78526,46 дол. США (а.с.10).

Постановою від 06.10.2021 року про відкриття виконавчого напису № 67048227, виданою в.о. начальника Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Черненко Г.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №6589 від 03.11.2018 року (а.с.8).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

У свою чергу ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-XII (надалі за текстом - Закон) передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі за текстом - Порядок).

Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Згідно підпунктів 3.2. і 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до підпункту 5.1. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

При цьому, згідно підпунктів 6.1. і 6.2. пункту 6 глави 16 розділу ІІ Порядку, за заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.

Відповідно до підпунктів 7.1. і 7.3. пункту 7 глави 16 розділу ІІ Порядку, у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.

Згідно із пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Із підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку слідує, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

За змістом вищевказаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 і від 09 вересня 2020 року у справі № 202/2506/17-ц з подібних правовідносин.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) та застосований Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 202/2506/17-ц (провадження № 61-35277св18).

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.

Позивач ОСОБА_1 оспорює виконавчий напис та стверджує, що він вчинений вчинено з порушенням вимог чинного законодавста України, так як вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення, а також лише після спливу тридцятиденного строку після направлення повідомлення про порушення кредитних зобов`язань. Зазначає, що відповідачем пропущено встановлений законом трирічний строк на вчинення виконавчого напису. Стверджує, що при вчиненні виконачого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності заборгованності та не переконався у тому, що іпотекодержателем надіслано повідомлення-письмову вимогу про усунення порушень. Наголошує, що не отримував від відповідача жодних повідомлень.

Будь-яких належних доказів на спростування зазначеного доводу суду не було надано, у зв`язку з чим суд приймає цей довід як такий, що відповідає дійсності та визнає, що зазаначена заборгованість є спірною.

Відповідачами в свою чергу не було жодним чином повідомлено про обставини, які вплинули на рішення відповідачів звернутись до приватних нотаріусів з метою звернення стягнення з позивача.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана позиція суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року по справі № 6-887цс17.

Згідно пп.3.5 п.3 Глави 16 Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нормою ст. 49 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Відповідачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту їх правомірної поведінки, не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Розглядаючи справу, суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженимнаказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року, із змінами та доповненнями, ст. ст.11,15,16,18,1054 ЦК України, ст. ст.2, 4, 7, 10, 12, 13, 19, 43, 49, 76,81,89,133,141,223, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354,355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати такими, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6589, вчинений 03.11.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на нерухоме майно - передану в іпотеку квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Продовжити дію заходів забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення у виконавчому провадженні №67048227, яке проводиться на підставі виконавчого напису від 03.11.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, і зареєстрованого в реєстрі за №6589 про звернення стягнення на нерухоме майно - передану в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,вжите ухвалою суду від 04.01.2022 року, на строк протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення винесено 08 листопада 2022 року.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олена ВОЛКОВА