РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Мукачево Справа №303/2194/22

2/303/300/22

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Мукачево цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області

треті особи: (1) Чинадіївський дошкільний навчальний заклад (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради;

(2) Служба в справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації

про поновлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про поновлення її батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі - Діти).

Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, з часу позбавлення її батьківських прав відносно Дітей змінилися умови її життя, вона має постійне місце проживання, можливість та бажання виконувати всі батьківські обов`язки, бажає приймати участь в житті Дітей. Крім того, відпали підстави, які були причиною позбавлення її батьківських прав.

Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити.

Від уповноваженого представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти можливості задоволення судом позовних вимог не заперечує.

Уповноважені представники третіх осіб (1), (2) надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Крім того, від уповноваженого представника третьої особи (2) 03.06.2022 надійшли письмові пояснення, згідно з якими вказано на неможливість підготовки висновку щодо розв`язання спору по суті, оскільки Діти перебувають на первинному обліку служби в справах дітей Мукачівської міської ради як діти позбавлені батьківського піклування. Разом з тим, начальником служби у справах дітей Мукачівської РДА-ОВА Гудачок С.В. було взято участь у процесі з`ясування думки Дітей щодо поновлення батьківських прав матері. Згідно з письмовими згодами дітей від 18.05.2022 Діти надали свою згоду на повернення до мами.

На підставі ухвали суду від 19 травня 2022 року до участі у справі на залучено службу в справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

1. Судовим розглядом справи встановлено, що предметом спору, тобто правовим об`єктом з привиду якого виникла конфліктна ситуація між сторонами справи є сімейні правовідносини, пов`язані з можливістю виконанням позивачем батьківських обов`язків по відношенню до Дітей.

В контексті хронології існуванням спірних правовідносин суд наводить наступні обставини справи.

25 січня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 ».

На підставі заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 листопада 2021 року ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно Дітей та присуджено до стягнення з останньої аліменти на Дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 гривень щомісячно на кожну дитину.

Згідно з даними характеристики, наданої ДОП Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області від 10.03.2022 ОСОБА_1 по місцю проживання характеризується посередньо, з сусідами та мешканцями підтримує нормальні відносини, протягом поточного періоду жодних скарг та повідомлень відносно позивача від мешканців вулиці не надходило. До кримінальної відповідальності не притягалася, натомість 20.07.2021 притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей).

З нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_7 вбачається, що вона надає згоду ОСОБА_1 та її малолітнім ОСОБА_8 оселитися, проживати і користуватися квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста (фтизіатра) від 07.03.2022 встановлено діагноз: В90.9 віддалені наслідки туберкульозу органів дихання і не уточненого туберкульозу; рекомендовано переведення з ЗЗТБ 08,2021 рішенням ЦЛКК, диспансерний нагляд в сімейного лікаря.

Фактичні дані довідок від 17.10.2022 №228 та від 02.11.2022 №232 свідчать про те, що між Дочірним підприємством «Стар» було заключено цивільно-правовий договір з ОСОБА_1 на надання послуг «допомога в прибиранні готелю «Стар» та приміщень на об`єктах замовника.

Згідно з даними акту обстеження умов проживання від 7 листопада 2022 року проведено обстеження умов проживання в квартирі АДРЕСА_2 . Квартира належить ОСОБА_9 , яка надала згоду на проживання ОСОБА_1 та її Дітей. Умови проживання належні, для виховання та розвитку Дітей створені належні умови.

2. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, у контексті з доводами та запереченнями учасників справи, суд враховує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Статтею 8 Конвенції передбачено, що: «Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 №789-XII в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, в ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

В свою чергу, в Конвенцією про контакт з дітьми, яка ратифікована Україною 20 вересня 2006 року (частина перша та друга ст. 4, п. «с» ст.7) передбачено, що дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 Сімейного кодексу України ).

Відповідно до частини першої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Отже, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав.

По відношенню до спірної по справі ситуації слід зазначити, що одним з фундаментальних принципів демократичного суспільства є законність, на яку посилається преамбула до Конвенції. Законність передбачає, серед іншого, що втручання з боку виконавчої влади в права осіб повинне бути предметом ефективного контролю. Цей контроль звичайно здійснюється судовою владою (принаймні, в якості останньої інстанції), оскільки судовий контроль надає найкращі гарантії незалежності, неупередженості і належної правової процедури.

Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи.

У відповідності до частини третьої ст. 12 та частини першої ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правовий зміст наведених законодавчих норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору.

Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зі змісту заочного рішення суду від 25 листопада 2021 року, на підставі якого позивача було позбавлено батьківських прав вбачається, що підставою для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно Дітей слугував факт не вжиття ОСОБА_1 дій щодо повернення їй Дітей після покращення стану здоров`я.

Разом з тим, на момент звернення ОСОБА_1 до суду з вищевказаним позовом, остання виявила бажання повернути Дітей,брати участь у їх вихованні та піклуватися про них.

Крім того, з даних консультативного висновку спеціаліста від 07.03.2022 вбачається, що ОСОБА_1 переведена в ЗЗТБ 08,2021 рішенням ЦЛКК, диспансерний нагляд в сімейного лікаря, тобто за станом здоров`я може виконувати обов`язки матері по відношенню до Дітей.

Також позивач забезпечена житло, офіційно працевлаштована та вживає заходів щодо влаштування дітей до закладів освіти.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом нормам права, суд виходить з того, що фактичними даними по справі належним чином підтверджено обставини щодо зміни обставин, які слугували підставою для позбавлення батьківських прав.

Крім того, при вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити.

Тлумачення частини другої статті 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить: вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її виховання (стаття 159 СК України); вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України); вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України); вирішення спору про поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України); вирішення спору щодо управління її майном (стаття 177 СК України).

З листа третьої особи (2) від 01.06.2022 №144/02-11 вбачається, що 18.05.2022 у Дітей у приміщенні Чинадіївського дитячого будинку представниками служби у справах дітей Мукачівської міської ради та Мукачівської РДА відібрано письмові пояснення, згідно з якими Діти надали свою згоду на повернення до мами.

При ухваленні рішення в даній справі суд враховує положення частини першої ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 21 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У спірній по справі ситуації, суд, передусім, виходить з того, що поновлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів самої дитини, тому задовольняючи позов суд вважає, що від такого вирішення справи у житті Дітей настануть позитивні наслідки.

І таке втручання для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції суд визнає виправданим у спірній по справі ситуації і здатним забезпечити належний захист інтересів Дітей для її подальшого гармонійного розвитку.

Враховуючи викладене, враховуючи письмову згоду Дітей на повернення до матері, бажання позивача займатися вихованням своїх Дітей та турбуватися про них, встановивши, що поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, істотно змінилися, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Питання про розподіл витрат зі сплати судового збору суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 124, 129, 1291 Конституції України, статтями ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задоволити повністю.

2. Поновити ОСОБА_1 в батьківських правах щодо дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Повернути ОСОБА_1 дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

6. Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області (м.Мукачево, площа Духновича Олександра, 2, ).

Треті особи: (1) Чинадіївський дошкільний навчальний заклад (дитячий будинок) інтернатного типу Закарпатської обласної ради (смт Чинадійово Мукачівського району, вул. Санаторна, 75, корпус А, );

(2) служба в справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації (м.Мукачево, вул. Штефана Августина, 21, ).

Суддя В.В. Кость