Справа № 212/4793/21
У Х В А Л А

17 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Дехти Р.В., за участі секретаря судового засідання Зюркевич В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті кривий Ріг, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про розстрочення виконання рішення суду по цивільній справі № 212/4793/21 за позовом: ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу міста Кривого Рогу від 28.09.2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» були задоволені частково, стягнуто з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 109999,00 грн. Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.01.2022 року, в задоволенні апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Козіної Н.В. відмовлено.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2021 року набрало законної сили 12.01.2022 року.

12.04.2022 року до суду надійшла від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» заява про відстрочення виконання судового рішення, в якому відповідач просить відстрочити виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28.09.2021 року по справі № 212/4793/21 до скасування або припинення воєнного стану.

06 вересня 2022 року представником відповідача подано заяву про розстрочення виконання рішення суду

Обґрунтовуючи необхідність відстрочення виконання рішення суду, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» посилається на те, що рішення суду ним визнається та буде виконане, однак наразі виконання рішення в повному обсязі одноразовим платежем є неможливим через скрутну фінансову ситуацію, яка склалась у зв`язку з веденням в Україні воєнного стану, що було визнано Торгово-промислової палатою України форс-мажорною обставиною.

Також відповідач зазначає, що звертаючись з даною заявою про відстрочення виконання рішення суду, просить врахувати дотримання балансу інтересів сторін, з врахуванням фінансового становища та соціально значимого статусу обох сторін, вважає, що одноразова сплата усієї суми відшкодування за рішенням суду, ще дужче погіршить фінансовий стан, що може призвести до повного зупинення діяльності підприємства.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява № 60858/00).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Савіцький проти України» (Заява № 38773/05) від 26.07.2012 суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції.

Приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон України «Про виконавче провадження») встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року по справі № 11-рп/2012).

Водночас, як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 року, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

У відповідності до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, вищезазначеними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення суду, оскільки у процесі виконання рішення можливе виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається судом.

При цьому, підставою для розстрочки/відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим у визначений строк.

При цьому, необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст.435 ЦПК України, ця норма не вимагає, і суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки чи розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Разом з тим, положення ЦПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися судом із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Так, відстрочення судом виконання судового рішення має бути пов`язано з об`єктивними та виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання, при цьому розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів як стягувача, так і боржника, між цим, оскільки право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист, вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, суд не повинен надавати перевагу жодній із сторін.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», як на підставу для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду посилається на складну фінансову ситуацію, яка склалася у зв`язку із веденням воєнного стану в України згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, який був продовжений до 25 травня 2022 року згідно Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року Торгово-промислова палата України на підставі ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» та визнала, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарювання та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідач зазначає, що через військову агресію Російської Федерації проти України порушується налагоджений порядок реалізації (збуту) товарної руди. Так, одним із основних споживачів залізної руди до 24.02.2022 року було Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (), місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1, але через активні бойові дії, які ведуться на території м. Маріуполя, діяльність даного підприємства є зупиненим. Тому відповідач через незалежні від нього обставини втратив найбільшого споживача залізної руди.

Станом на 01.04.2022 року ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» має дебіторську заборгованість у розмірі 78 981 189,47 грн. за поставки руди, які були здійснені до 24.02.2022 року.

Також інші споживачі залізної руди Публічне акціонерне товариство Металургійний комбінат «Запоріжсталь» () та Приватне акціонерне товариство «КАМЕТ-СТАЛЬ» () мають дебіторську заборгованість у розмірі 44 848 473,43 грн. та 116 688 555,41 грн. відповідно, у підтвердження чого відповідач надає суду довідку № 884-1/53-14 від 04.04.2022 року за підписом головного бухгалтера Л. Ярошевської.

Водночас, відповідач зазначає, що ці споживачі також мають труднощі у своїй діяльності через військові дії. Так, з 02.03.2022 року у зв`язку з загостренням воєнних дій у регіоні, частину обладнання комбінату «Запоріжсталь» була переведена в режим гарячої консервації, на підтвердження надає інформацію з офіційного сайту «Запоріжсталь», розділ «Новини» від 02.03.2022 року.

Інший споживач ПрАТ «КАМЕТ-СТАЛЬ» також працює не на повну потужність через військову агресію, у підтвердження чого відповідач посилається на інтерв`ю з головою Метінвесту Юрієм Риженковом в засобах масової інформації.

Відповідач зазначає, що через законодавчі обмеження, які були введені у зв`язку з воєнним станом, АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» не може скористатися правами, які були гарантовані державою до ведення воєнного стану.

Так, відповідач на підставі Закону України № 2118-ІХ від 03.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» не має можливості отримати бюджетне відшкодування сплаченого ПДВ, яке було задеклароване в декларації з податку на додану вартість за грудень 2021 року у розмірі 35 665 501 грн., оскільки розпочата 23.02.2022 року позапланова виїзна податкова перевірка була призупинена.

Також суд приймає до уваги, що АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» має зобов`язання з оплати праці своїх працівників, а також з оплати податків та зборів. Відповідач надає суду довідку № 884/53-14 від 04.04.2022 року за підписом головного бухгалтера Л. Ярошевської, відповідно до якої у березні 2022 року відповідачем було перераховано заробітну плату працівникам у розмірі 90 439 760,35 грн., а до бюджету перераховано податків та зборів на загальну суму 62 872 225,22 грн.

Водночас, суд приймає до уваги надану відповідачем інформацію про розмір відшкодування моральної шкоди, який сплачений відповідачем у 2021 році та за період з січня по квітень 2022 року.

Судом встановлено, що АТ КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ є гірничодобувним підприємством, загальна чисельність працівників якого станом на 01.05.2022 року становить 6486 осіб та більше 12 % від загальної чисельності працівників встали на захист своєї держави від військової агресії:

597 осіб - мобілізовані в лави ЗСУ та Територіальну оборону;

153 осіб - знаходяться на військовій службі за контрактом;

46 осіб - знаходяться на строковій військовій службі.

11 працівників загинули, захищаючи Україну від військової агресії.

АТ КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ на підставі рішення Наглядової ради виплачує членам сімей загиблих працівників грошову допомогу у розмірі 300 000,00 грн. Станом на 12.05.2022 року така допомога виплачена 4 сім`ям на підставі їх заяв.

В судовому засіданні судом встановлено, що в порівнянні з аналогічним періодом 2021 року обсяг відвантаження товарної продукції за 5 місяців 2022 року зменшився на 485 801,60 тн., за березень 2022 року обсяг відвантаження становив 54 896,80 тн. (відхилення за аналогічний період 2021 року - 133 739,20 тн.), за квітень 2022 року 76 003,40 тн. (відхилення за аналогічний період за аналогічний період 125 150,10 тн.), у травні 2022 року очікується обсяг відвантажень у розмірі 33 000,00 тн. (відхилення за аналогічний період 175 568,60 тн.).

Всі ці негативні наслідки порушення нормальної роботи підприємства через війну в Україні спричинили зменшення фінансових результатів підприємства за 1 квартал 2022 року. Згідно із звітом про фінансові результати за 1 квартал 2022 року чистий фінансовий результат становить 419 591 тис. грн. проти 1 170 578 тис. грн. за аналогічний період попереднього року, тобто показник скоротився на 750 987 тис. грн., або на 64,2 %.

На підставі вищезазначеного, вбачається, що майновий (фінансовий) стан АТ КРИВБАСЗАЛІЗРУДКОМ значно погіршився. Фінансові показники зменшилися не через незадовільну роботу підприємства, а через незалежні від нього обставини військову агресію проти України та запровадження воєнного стану, які визнані в установленому законом порядку обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами).

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України N 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/1180/19).

Ст.435 ЦПК України не містить вичерпного переліку підстав для відстрочення (розстрочення) виконання рішення, а тому суду надана можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення, з урахуванням усіх обставин справи.

Як зазначається в постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року по справі № №2а-25767/10/0570, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини.

Суд оцінює надані заявником доказі у сукупності як такі, що підтверджують обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, та які є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними, тобто такими, які не залежать від волі відповідача, а отже, мають виключний характер.

За таких обставин, враховуючи майновий стан заявника, наявність наміру відповідача виконати рішення суду після припинення або скасування воєнного стану, приймаючи до уваги інтереси та рівновагу обох сторін, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду у справі № 212/4793/21.

Разом з тим суд звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість розстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє сторону боржника від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог стягувача, проте, надає сторонам можливість врегулювати фінансові питання зі зменшенням ризику негативних наслідків для обох сторін, а саме: для відповідача - загроза неможливості подальшого виконання своїх зобов`язань та зупинення діяльності підприємства, а для позивача - загроза можливості неотримання одразу протягом тривалого часу присудженої до стягнення суми коштів.

Поряд з цим, суд, вирішуючи питання щодо строку розстрочення виконання рішення, враховуючи баланс інтересів сторін, а саме досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора, доходить висновку про задоволення заяви АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ та вважає за необхідне розстрочити виконання рішення суду від 28.09.2021 року по справі № 212/4793/21.

Суд доходить висновку, що відстрочення виконання рішення у вищевказаний спосіб порушить справедливої рівноваги та справедливого балансу у розумінні статті 6 Конвенції, а тому потрібно розстрочити виконання судового рішення, із зазначенням певних сум, які боржник (відповідач по справі) потрібен сплати на користь стягувача (позивача по справі), кожного місяця, оскільки надасть можливість виконати судове рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора реально отримати грошові кошти.

На підставі викладеного та керуючись ст.435 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» про рострочення виконання рішення суду по справі № 212/4793/21 задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 212/4793/21 від 28.09.2021 року про стягнення АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 109999 гривень, суму грошових коштів АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» повинен сплатити на користь ОСОБА_1 за наступними датами:

01 жовтня 2022 року - 11249,00 гривень;

01 листопада 2022 року - 11249,00 гривень;

01 грудня 2022 року - 11249,00 гривень;

01 січня 2023 року - 11249,00 гривень;

01 лютого 2023 року - 11249,00 гривень;

01 березня 2023 року - 11249,00 гривень;

01 квітня 2023 року - 11249,00 гривень;

01 травня 2023 року - 11256,00 гривень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення.

Повний текст ухвали складено 17 листопада 2022 року

Суддя Р. В. Дехта