Справа № 357/7859/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустова Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Узинська об`єднана територіальна громада про встановлення факту прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_2 . Після смерті якої залишилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки /пай/ 3,16 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Михайлівської сільської ради, Білоцерківського району Київської області. Спадкоємцем по заповіту являється заявниця та її родичі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які померли не прийнявши спадщину. Позивач по справі, звернулася до нотаріуса, щоб оформити спадщину, але отримала відмову, через пропуск строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, відстутність підтвердженого факту прийняття спадщини. ОСОБА_1 зазначає, що після смерті ОСОБА_2 спадковим майном померлої вона фактично користувалася та управляла, а тому на підставі ст. 529-531 ЦК України (1963р.) вважається такою, що прийняла спадщину і просить суд встановити факт прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 05.09.2022 року вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається у порядку окремого провадження.

Ухвалою суду від 05.09.2022 року було витребувано копію спадкової справи.

20.09.2022 року на адресу суду надійшла інформація по витребуваним доказам.

В судове засідання заявник не з`явилася, представник заявника - адвокат Закаблук Л.О., подала суду заяву в якій вказала, що свої вимоги заявник підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі.

Заінтересована особа - Узинська об`єднана територіальна громада, не направила до суду свого представника, про день, час розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 19.12.2018 року виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (а.с 6).

Встановленим є те, що ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим їй було присвоєне прізвище « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.7).

Заявник по справі ОСОБА_8 , зазначає, що являється онукою ОСОБА_2 . З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого належне їй на праві власності майно заповіла: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Даний заповіт посвідчений ОСОБА_9 , секретарем виконавчого комітету Михайлівської сільської ради, 17.06.1993 року за реєстровим № 7. 23.05.2019 року ОСОБА_10 , виконуючою обов`язки старости Михайлівського старостинського округу №5 Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, виданий дублікат ОСОБА_5 , замість втраченого, за реєстровим № 25 (а.с.8).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть від 16.07.1998 року виданого Михайлівською сільською радою (а/с 16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 25.10.2013 року виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а/с 15).

Згідно інформації Узинської державної нотаріальної контори від 14.09.2022 року - спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася (а.с.28).

Встановлено, що державний нотаріус Узинської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В., відмовила ОСОБА_8 в оформленні спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , через відстутність підтвердження про прийняття спадщини (а.с.3).

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , заявниця ОСОБА_8 фактично прийняла спадщину опікувалася, володіла та управляла спадковим майном (платила поточні рахунки за будинок, обробляла присадибну ділянку, робила ремонт будинку). Наведене підтверджено довідкою Михайлівського старостинського округу №5 Узинської міської ради (а.с.9).

Згідно інформаційної довідки Михайлівського старостинського округу №5 Узинської міської ради - будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , після її смерті ні на кому не зареєстрований (а.с.11).

Відповідно до інформації Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м.Біла Церква ГУ Держгеокадастру у Київській обл., вбачається, що в книзі реєстації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Михайлівське» рахується сертифікат серія КВ №0194521 за померлою ОСОБА_2 зареєстрований 11.02.2000 р. за №18. Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 не реєструвався (а.с.12)

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Частиною 1 статті 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, який був чинний на час відкриття спадщини) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), діями, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно із п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 (в редакції від 25.05.1998 р.): «Заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття, суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття».

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту заяви слідує, що встановлення вказаного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє їй, як спадкоємиці за заповітом, оформити спадщину, що відкрилась після смерті її баби ОСОБА_2 .

З наданих суду та зазначених вище доказів вбачається, що на час відкриття спадщини, ОСОБА_8 була повнолітня, проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , хоча зареєстроване місце проживаня заявниці зазначено в цьому ж АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , заявниця ОСОБА_8 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, не відмовлялася від спадщини, була обізнана про заповіт.

В підтвердження заявлених вимог представником заявника було надано квитанції щодо оплати по комунальних платежах в будинку. Дані докази були досліджені судом і підтверджують, що ОСОБА_8 , після смерті ОСОБА_2 користувалася та управляла майном житловим будинком АДРЕСА_1 .

Отже, після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_8 фактично прийняла спадщину, відповідно до положень ст.549 ЦК України (в ред.1963р.), оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном.

Також, слід зазначити, що один із спадкоємців по заповіту ОСОБА_4 помер в липні 1998р., тобто до відкриття спадщини, а інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 , спадщину після смерті ОСОБА_2 не приймав, проживав і помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Броварах Київської області. На час розгляду даної справи судом, ОСОБА_8 є єдиним спадкоємцем за заповітом. Свобода заповіту - фундаментальний принцип спадкового права.

Крім того, по справі встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, ОСОБА_8 від спадщини не відмовлялася, спору щодо майна спадкодавця не виявлено, заінтересована особа, як орган місцевого самоврядування необхідних процедурних (процесуальних) дій, спрямованих на набуття територіальною громадою прав та обов`язків ОСОБА_2 не здійснював, спадщина не визнана відумерлою, на день смерті спадкодавця, з нею проживала заявниця, яка після відкриття спадщини, вступила в управління спадковим майном.

Суд оцінюючи надані докази та аналізуючи обставини справи, за відсутності будь-яких заперечень, доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_8 і встановлення факту прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 293, 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення складено та підписано 14.11.2022року.

СуддяО. Я. Ярмола