Справа № 930/917/22
Провадження № 22-ц/801/1851/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 рокуСправа № 930/917/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Сала Т. Б., Сопруна В. В.

Секретар: Ковальчук О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 22 серпня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Райгородської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

Рішення ухвалив суддя Науменко С. М.

Рішення ухвалено об 11:11 год в м. Немирів Вінницької області

Дата складення повного тексту рішення 26 серпня 2022 року,

Встановив:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . В жовтні 2021 року до нього звернулись представники ТОВ «Ситковецьке» з метою виплати орендної плати його матері ОСОБА_2 , з якою товариство мало укладений договір оренди земельної ділянки кадастровим номером :03:001:0062. Пояснили, що в Ситковецькій сільській раді їм повідомили, що орендодавець ОСОБА_2 померла, а єдиним родичем її є позивач. До цього часу позивачу не було відомо про наявність спадкового майна померлої. Позивач звернувся до Райгородської сільської ради із запитом, на що отримав довідку № 02.24.1053 від 07 жовтня 2021 року, із якої вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилося спадкове майно; спадкоємцем за законом є син померлої ОСОБА_1 .

З урахуванням вимог статті 1272 ЦК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, на думку позивача, не знання про існування спадкового майна, залишеного після смерті матері позивача, є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1272 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має врахувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Оцінюючи пропуск строку позивачем, суд має врахувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17.

Тому позивач просив визначити йому додатковий строк у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_2 .

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 22 серпня 2022 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , пославшись на незаконність судового рішення, просить скасувати його і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що підставою для відмови у задоволенні позову стало те, що на думку суду, позивачем не доведено факту родинних зв`язків із померлою ОСОБА_2 , що не відповідає дійсності, оскільки зі змісту довідки № 02.24.1053, виданої Райгородською сільською радою 07 жовтня 2021 року, спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 є син померлої ОСОБА_1 . Факт родинних зв`язків додатково підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, доданого до апеляційної скарги.

Судом не враховано, що залишившись єдиним спадкоємцем після смерті його матері ОСОБА_2 , позивач звернувся до державного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на майно померлої матері, а саме право на земельну частку (пай) у розмірі 3,3319 в умовних кадастрових гектарах на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку кадастровим номером :03:001:0062, про що отримав відмову і роз`яснення щодо можливості оформлення спадщини, звернувшись до суду. Іншого способу продовжити строк для прийняття спадщини у позивача, окрім звернення до суду з даним позовом, чинним законодавством не встановлено.

Позивач також не погоджується із висновком суду першої інстанції в тому, що якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даному випадку визнання позову не порушує жодних прав та інтересів третіх осіб, оскільки інші спадкоємці відсутні, що підтверджено матеріалами справи, а тому визнання відповідачем позову не суперечить законодавству.

Відповідач не надав відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ткач Ю. А. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник відповідача сільський голова Віктор Михайленко надіслав листа, у якому просить справу розглянути у його відсутності, вказавши, що сільська рада позов визнає, заперечення по справі відсутні.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

По справі встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 52 від 26 листопада 1952 року, виданого Ситковецьким райбюро ЗАГС Вінницької області 24 травня 1974 року (повторно), ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 16 лютого 2016 року Виконавчим комітетом Ситковецької селищної ради Немирівського району Вінницької області, актовий запис № 8 (а. с. 7).

Згідно довідки № 02.24.1053 від 07 жовтня 2021 року виданої старостою смт Ситківці, села Джуринці Райгородської сільської ради ОСОБА_4 , ОСОБА_1 мешкає за адресою: село Джуринці Гайсинського району Вінницької області; після смерті його матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , залишилося спадкове майно. ОСОБА_2 не залишала заповіту по Райгородській сільській ради Гайсинського району Вінницької області. Спадкоємцем за законом є: син померлої ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: село Джуринці Гайсинського району Вінницької області. Заборони на спадкове майно немає. За слів заявника, інших спадкоємців, передбачених законом чи заповітом немає. На момент відкриття спадщини у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де була зареєстрована померла ОСОБА_2 , інших зареєстрованих осіб не було (а. с. 8).

До суду першої інстанції відповідач Райгородська сільська рада Гайсинського району Вінницької області надав заяву за вихідним № 02.19.510 від 20 липня 2022 року, яка судом отримана 21 липня 2022 року і яка підписана сільським головою Віктором Михайленком, у якій він просив розглянути справу без участі представника Райгородської сільської ради; сільська рада позов визнає повністю, заперечення по даній справі відсутні (а. с. 12).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що позивач, стверджуючи, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є його матір`ю, не надав жодних доказів родинних зв`язків між ним та померлою ОСОБА_2 , а із наданих позивачем доказів: з копії його паспорта, копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 і копії довідки Ситковецької селищної ради, не можливо встановити його родинні відносини із спадкодавцем, а отже і визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини в порядку спадкування за законом. Також суд першої інстанції вказав на те, що заява представника відповідача про визнання позову суперечить закону, тому суд не приймає це визнання.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що суд допустив порушення вимог цивільного процесуального закону, а також виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів в сукупності, у зв`язку із чим прийшов до невірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статтей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до статтей 1258, 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач по справі є сином спадкодавця ОСОБА_2 і є спадкоємцем першої черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, з часу відкриття спадщини.

Стаття 1272 ЦК України встановлює, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, на подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 24 постанови «Про практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 причиною пропуску строку, визначеного законом для прийняття спадщини, зазначив те, що йому не було відомо про наявність спадкового майна його померлої матері, тому він не звернувся із заявою про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний термін.

Як позивач зазначив в апеляційній скарзі, що залишившись єдиним спадкоємцем після смерті його матері ОСОБА_2 , він звернувся до державного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на майно померлої матері, а саме право на земельну ділянку площею 3,3319 га, належної його матері на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку кадастровим номером :03:001:0062, про що отримав відмову і роз`яснення щодо можливості оформлення спадщини, звернувшись до суду. Іншого способу продовжити строк для прийняття спадщини у нього, окрім звернення до суду з даним позовом, чинним законодавством не встановлено.

Так, судом встановлено, що позивач пропустив шестимісячний строк, визначений статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання поважності причин пропуску визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, слід враховувати, що такі причини визнаються поважними у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом «верховенства права»: принцип «верховенства права» є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принцип «верховенства права» і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Крім того, відповідач по справі Райгородська сільська рада позов визнала і не виразила заперечень проти його задоволення (а. с. 12).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про залишення позову без задоволення, не врахував принцип пропорційності між застосованими заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також судом першої інстанції не виконані вимоги частини 5 статті 12 ЦПК України, відповідно до яких суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні на суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно положення статті 3 ЦК України, зокрема, є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з урахуванням встановлених по справі обставин, наведених норм матеріального і процесуального закону, судової практики Європейського суду з прав людини та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оцінивши за правилами статті 89 ЦПК України всі докази по справі як кожен окремо, так і достатність і взаємний їх зв`язок у сукупності, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, визначених статтею 3 ЦК України, колегія суддів прийшла до висновку про те, що зазначена позивачем причина пропуску строку може бути визнана поважною, у зв`язку з чим обґрунтованими є позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення йому додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та про скасування рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 22 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Райгородської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк терміном три місяці, з дня набрання законної сили рішенням суду, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:М. В. Матківська
Судді:Т. Б. Сало
В. В. Сопрун

Повне судове рішення складено 21 листопада 2022 року