Ухвала

15 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 537/3495/20

провадження № 61-11271ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фєдосєєв Дмитро Олександрович, на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області

від 25 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 25 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку, грошової винагороди за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов`язків, грошової допомоги на оздоровлення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій, в якому просив стягнути заборгованість із заробітної плати, середній заробіток, грошову винагороду за сумлінну працю та зразкове виконання службових обов`язків, грошову допомогу на оздоровлення у загальному розмірі 191 442,22 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 9 березня 2022 року стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 677,26 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 25 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2021 року - без змін.

10 листопада 2022 року подана до Верховного Суду касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фєдосєєв Д. О.,в якій заявник просить скасувати рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 25 травня 2022 року і передати справу на новий розгляд.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2022 року становить 2 481 грн.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що ціна позову ОСОБА_1 складає 191 442,22 грн і не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 100 = 248 100 грн).

Отже, є малозначною в силу вимог закону.

Право на касаційне оскарження рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2021 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 25 травня 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фєдосєєв Д. О., обґрунтовує тим, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді іншої справи.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України.

Касаційний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, дійшов висновку, що обґрунтування, які вона містить, не підтверджують наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Обґрунтування касаційної скарги позбавленням можливості спростуватиобставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннямипри розгляді іншої справи, не підтверджують наявність виключень, визначених

підпунктом «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Верховний Суд виходить з того, що наведене заявником твердження не дає підстав для висновку про те, що особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями. ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фєдосєєв Д. О.,не зазначено, в яких саме справах, що перебувають на розгляді в судах, він позбавлений можливості спростувати обставини, в чому полягає така неможливість. Виключно вказівка на таке виключення у касаційній скарзі не може свідчити про наявність підстав для розгляду справи по суті судом касаційної інстанції, оскільки правове значення у разі відповідного обґрунтування права на касаційне оскарження має неможливість спростувати обставини, встановлені саме оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді іншої справи, що припускає звільнення від доказування.

Посилання заявника на перебування на розгляді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області справи № 524/2139/22 відхиляється касаційним судом з огляду на наступне.

Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 до Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій про стягнення частини невиплаченої заробітної плати залишено без руху.

Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 6 травня 2022 року позов ОСОБА_1 до Кременчуцького фахового коледжу транспортної інфраструктури та технологій про стягнення частини невиплаченої заробітної плати визнано неподаним та повернено заявнику.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що на розгляді в суді перебуває інша справа, а заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, при її розгляді.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 5 квітня 2018 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, і наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, заявником належним чином не обґрунтовано, а судом не встановлено, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Зазначення у постанові Полтавського апеляційного суду від 25 травня 2022 рокупро можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фєдосєєв Дмитро Олександрович, на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 25 травня 2022 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук