Справа № 158/1963/22
Провадження № 2/0158/574/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2022 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Польової М.М.,
з участю секретаря судового засідання Сороки І.Є.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21.10.2021, за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який перебуває на утриманні позивача. Відповідач від обов`язку утримувати сина ухиляється, матеріальної допомоги не надає. У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового гарантованого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання позивача в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання не прибула, подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не прибув, подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково. Не заперечив щодо стягнення аліментів на дитину у мінімальному розмірі. Разом з тим, в частині стягнення аліментів на утримання дружини просив відмовити, мотивуючи тим, що на даний час він ніде не працює та немає доходу, оскільки навчається стаціонарно.
Відтак, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків.
Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06.05.2022 (а.с.10).
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).
Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.
Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати свою малолітню дитину.
Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.
Відповідно до вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітньої дитини, та те що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ним повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Крім того, статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно із ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Частина 4 ст. 84 СК України передбачає, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Разом з тим, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 20.10.2022 вбачається, що за період з 1 кварталу 2021 року по 2 квартал 2022 року інформація про доходи ОСОБА_2 відсутня (а.с.26).
Із характеристики виданої старостою старостинського округу Шельвів Затурцівської сільської ради Волинської області від 18.10.2022 №27 слідує, що ОСОБА_2 на даний час навчається в Локачинському ВПУ (а.с.27).
Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які підтверджували б, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає неповнолітній син, та спростовували б доводи відповідача про неможливість надання такої допомоги.
Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задоволенню не підлягає.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України судове рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
Керуючись статтями 12, 19, 81, 141, 263-265, 274-279, 430 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового гарантованого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання до суду позовної заяви 14 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова