Справа № 521/9826/21
Номер провадження № 2/521/664/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Леонова О.С.

за участю секретаря судового засідання Трояненко А.Ю.,

за участю

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Морозової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

У липні 2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 05 серпня 2019 року позивач надав у позику відповідачу грошові кошти в розмірі 22 500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) доларів США, безвідсотково, на строк до стягнення боргу з ОСОБА_3 у розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч) доларів США. Вищевказані грошові кошти відповідач позичив для організації свого представництва у спорі щодо повернення боргу ОСОБА_3 у розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч) доларів США. На підтвердження отримання від позивача грошових коштів в борг відповідач склав розписку від 05 серпня 2019 року. Позивач надав у позику грошові кошти у зв`язку із поважною причиною, а також фактичним підтвердженням того, що борг ОСОБА_3 у розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч) доларів США дійсно існує. Відповідач запевнив позивача, що позику буде повернуто вчасно, як тільки з ОСОБА_3 буде стягнуто борг. Грошові кошти у розмірі 22 500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) доларів США, що на день звернення із позовом за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США - 27,3814 гривень) складає 616 142, 25 (шістсот шістнадцять тисяч сто сорок дві) гривень 25 копійок, були передані відповідачу у повному обсязі в момент підписання розписки. Наразі Відповідачем стягнуто з ОСОБА_3 вищевказаний борг, що підтверджується постановою Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року (справа №522/4512/14-ц). Вищевказана постанова залишена без змін Верховним Судом. Проте, станом на сьогоднішній день позичені грошові кошти повернуті не були.

Враховуючи, що в обумовлені строки позика не була повернута, тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення боргу.

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 05.07.2021 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді 06.07.2021 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.02.2022 року підготовче провадження по цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Морозовою О.С. до суду було подано відзив, в якому сторона відповідача просила суд поновити строк для подання відзиву (вхід.№ 16536 від 19.05.2022 року).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.05.2022 року клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву було задоволено та прийнято до розгляду відзив.

В судовому засіданні позивач підтримав позивні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Морозова О.С. в задоволенні позову просила відмовити. Окремо звернула увагу суду, що її довіритель не отримував від позивача зазначені в розписці грошові кошти. Крім того вважає, що в розуміння ст.1049 ЦК України, строком повернення грошових коштів є настання події, а саме стягнення боргу з ОСОБА_3 в розмірі 45 000 доларів США. Проте станом на дату подачі позовної заяви з ОСОБА_3 не було фактично стягнено жодної гривні або долару США. Посилання позивача на постанову Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року по справі №522/4512/14-ц є необґрунтованим, у зв`язку з тим, що дата повернення грошових коштів не обумовлена лише винесенням судового рішення та сума яка підлягала стягненню відповідно до зазначеної постанови складала 595 389,34 грн. без посилань на відповідність еквіваленту зазначеної суми в доларах США. Таким чином, фактичний строк виконання боргових зобов`язань не настав та позивач передчасно звернувся до суду.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Так встановлено, що 05.08.2019 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в борг грошові кошти у розмірі 22 500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) доларів США безвідсотково, на строк до стягнення боргу з ОСОБА_3 у розмірі 45 000 (сорок п`ять тисяч) доларів США.

Грошові кошти у розмірі 22 500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) доларів США, що на день звернення із позовом за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США - 27,3814 гривень) складає 616 142, 25 (шістсот шістнадцять тисяч сто сорок дві) гривень 25 копійок, були передані відповідачу у повному обсязі в момент підписання розписки.

Факт отримання вказаних коштів ОСОБА_2 підтверджується належним чином засвідченою копією розписки від 05.08.2019 року.

Сторони в судовому засіданні визнали факт того, що розписка від 05.08.2019 року була складена власноручно відповідачем ОСОБА_2 у двох примірниках. Оригінал розписки зберігається у позивача ОСОБА_1 .

В матеріалах справи відсутні докази того, що зазначені в розписці від 05.08.2019 року грошові кошти отримані іншою особою.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року у справі №522/4512/14-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики в сумі 595 389,34 грн. Сторони визнали що вказана постанова набрала законної сили та станом на час розгляду даної справи рішення суду перебуває на примусовому виконанні.

Як зазначає позивач, до теперішнього часу позичені ним ОСОБА_2 кошти в розмірі 22 500 доларів США повернуто не було.

Представник відповідача визнала факт того що за борговою розпискою від 05.08.2019 року відповідач ОСОБА_2 не повертав позивачу гроші.

Сторони в судовому засіданні повідомили суду, що даний договір позикивід 05.08.2019 року в судовому порядку не визнавався недійсним.

3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами першою, другою статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18), за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Згідно з вимогами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи позивач має право вимагати повернення боргу в судовому порядку, яке реалізував, звернувшись до суду.

З метою захисту майнових інтересів позичальника від недобросовісного позикодавця стаття 1051 ЦК надає позичальникові право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обставину стосовно передання чи навпаки, непередання грошових коштів або речей, доводить та сторона, яка посилається на таку обставину. При встановленні судом факту неотримання позичальником від позикодавця грошей або речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається неукладеним. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Протилежні доводи відповідачів про те, що договір позики є безгрошовим і ОСОБА_2 не отримував у борг грошові кошти у ОСОБА_1 за розпискою, суд не бере до уваги, оскільки зазначене суперечить положенням статті 1051 ЦК України та змісту написаної ОСОБА_2 розписки від 05.08.2019 року. Договір позики укладений між ОСОБА_2 не отримував у борг грошові кошти у ОСОБА_1 не оспорювався. Інших доказів на спростування факту отримання позичальником від позикодавця грошей відповідачі не надали.

Наявність на руках у позивача оригіналу боргової розписки та відсутність з боку відповідача належних і допустимих доказів на підтвердження виконання зобов`язання з повернення позики, дає підстави прийти до висновку, що право позивача на належне виконання відповідачем договору позики в частині повернення грошових коштів порушене і підлягає захисту шляхом стягнення з суму ОСОБА_2 25000 дол. США.

Крім того, суд не погоджується з доводами сторони відповідача про те, що фактичний строк виконання боргових зобов`язань не настав та позивач передчасно звернувся до суду, у зв`язку з тим, що в розуміння ст.1049 ЦК України, строком повернення грошових коштів є настання події, а саме стягнення боргу з ОСОБА_3 в розмірі 45 000 доларів США. Проте станом на дату подачі позовної заяви з ОСОБА_3 не було фактично стягнено жодної гривні або долару США.

Надаючи оцінку змісту боргової розписки суд, звертає увагу, що сторони договору позики визначили умову повернення позичених коштів «стягнення боргу з ОСОБА_3 в розмірі 45 000 доларів США.» Постановою Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року у справі №522/4512/14-ц, за позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики в сумі 595 389,34 грн. Сторони визнали що вказана постанова набрала законної сили.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявності підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовій збір в розмірі 6162 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 4, 13, 19, 43, 49, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 616 142,25 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 6162 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14.11.2022 року.

Суддя Леонов О.С.

14.11.22