справа № 361/6375/21 головуючий у суді І інстанції Радзівіл А.Г.
провадження № 22-ц/824/7523/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Владімірової О.К.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа, на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача з відповідачем народився син - ОСОБА_3 . Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю. 12 лютого 2015 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного рішення видано виконавчий лист. Про зазначене рішення позивач дізнався після того, як отримав постанову про відкриття виконавчого провадження. Середньомісячна зарплата позивача складає 6000 грн., що підтверджується довідкою з роботи. Останнім часом позивач виплачує аліменти розміром 2300 грн., що складає 40% всіх його доходів. У випадку збільшення його заробітної плати, він не проти і збільшення розміру виплати аліментів. Крім цього, позивач вказує, що у нього ще є донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_5 , які також потребують матеріальної підтримки з його боку. При отриманні доходів розміром у 6000 грн., ј частина з неї складає приблизно 1500 грн. Позивач зауважує, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а саме для їх сина, якому на даний момент повних 8 років складає 2 510 грн. Позивач вказує також на те, що при стягненні з нього аліментів розміром 2300 грн. виходить, що він самостійно забезпечує сина, що суперечить обов`язку обох батьків утримувати свою дитину. Зважаючи на вищевикладене вважає, що за рішенням суду повинно бути зменшено розмір аліментів.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на аналогічні обставини, викладені ним у позовній заяві.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Їх спільна дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір'ю ОСОБА_2 .

На підставі рішення Броварського міськрайонного районного суду Київської області від 12 лютого 2015 року видано виконавчий лист, згідно якого із позивача на користь відповідача стягуються аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи 10 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6 - 8).

У позивача, окрім сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ще дві доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9, 10).

На день звернення позивача до суду він офіційно працює охоронником у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , з 23 червня 2021 року із окладом згідно штатного розпису в розмірі 6 000 грн. (а.с. 11)

Згідно наданих відповідачем ОСОБА_2 посвідчення, серії НОМЕР_1 , витягу з історії хвороби № 929, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною-інвалідом до 18 років, підг. А з діагнозом ДЦП, спастичний тетрапарез, стійкі рухові та когнітивні порушення (а.с. 26, 29).

ОСОБА_2 , відповідно до наданих нею довідки АВ №1049861, виписки №007540/2021 із медичної карти стаціонарного хворого, виписки №70292/200068/70 із медичної карти стаціонарного хворого є інвалідом ІІІ групи з основним діагнозом: цукровий діабет тип 2, інсулінопотребний, тяжка форма в стані медикоментозної субкомпенсації, що призвело до ускладнень та супутніх захворювань (а.с. 26, 27, 28, 29, 30-31).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є працездатною особою, доказів на підтвердження неможливості працювати за станом здоров`я матеріали справи не містять, влаштування позивача на менш оплачувану роботу не може бути підставою для зменшення аліментів на дитину, яка є інвалідом з дитинства та потребує значних витрат на утримання.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зменшення розміру аліментів ОСОБА_1 пов`язує, зокрема, зі зміною його сімейного стану, а саме наявність у нього ще однієї доньки - ОСОБА_5 , яка народилася після прийняття судом рішення про стягнення аліментів, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У той же час, у своїй постанові від 28 травня 2021 року (справа № 715/2073/20) Верховний Суд зазначив: «Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач не надав суду жодних доказів погіршення його майнового стану. З наданої суду довідки ФОП ОСОБА_6 №08 від 15 липня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 працює у компанії з 23 червня 2021 року на посаді охоронника з окладом згідно штатного розкладу 6 000 грн.

Посилаючись на зазначену довідку, позивач не надав суду доказів розміру його заробітку на момент стягнення аліментів, як і не надав будь-яких інших доказів, що свідчили б про загальний розмір його доходів, в тому числі і даних з Державної податкової служби України.

Також матеріали справи не містять відомостей визначених п. 3-1) ст. 182 СК України, а саме про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, станом, як на момент призначення аліментів, так іна момент звернення до суду з заявою про зменшення їх розміру, що дало б можливість суду зробити висновок про зміну матеріального становища позивача, як платника аліментів, а, відтак, і наявність визначених ч. 1 ст. 192 СК України підстав до задоволення позову.

Отже, надані позивачем докази, не свідчать, про зміну матеріального стану, що впливає на його можливість виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що визначений розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме його інтересам.

Позивач зазначає, що виплачує останнім часом 2 300 аліментів, що складає 40 % всіх його доходів. Разом з тим, такі доводи є безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не дають суду підстав для зменшення визначених судом аліментів, оскільки батько, який не є непрацездатним, зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел доходів для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини.

Зазначені висновки викладені в постанові Верховного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19.

Позивач також вказує про те, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а саме сина, якому на момент звернення із позовом було повних 8 років, складає 2510 грн., а, відтак, виходить, що він самостійно забезпечує сина, що суперечить обов`язку обох батьків утримувати свою дитину.

Разом з тим, такі доводи позивача є необґрунтованими, оскільки, не узгоджуються з визначеними законом підставами до зміни розміру аліментів.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2022 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.