УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 Справа №607/103/17

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Семенчук Катерини Іванівни,

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_1 17 листопада 2022 року звернулась до суду зі скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Семенчук Катерини Іванівни, у якій просила: визнати дії та бездіяльність виконавця, у виконавчому провадженні №61917771, відкритому на підставі виконавчого листа №607/103/17 від 17 березня 2020 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «МСЛ» заборгованості в сумі 201 661,14 грн незаконними та протиправними; визнати недійсною оцінку нерухомого майна, яке їй належить; скасувати постанову виконавця від 26 квітня 2022 року; скасувати акт про передачу майна стягувачу від 26 квітня 2022 року.

У скарзі ОСОБА_1 вказує, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження №61917771, відкрите на підставі постанови державного виконавця від 24 квітня 2020 року, з виконання виконавчого листа №607/103/17 від 17 березня 2020 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «МСЛ» заборгованості в сумі 201 661,14 грн. 11 лютого 2021 року державний виконавець Семенчук К.І. складено постанову про опис та арешт майна (коштів), якою описано майно боржника. 20 серпня 2021 року винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою залучено ТОВ «Реноме Груп», в особі Савчик О.М. для проведення оцінки описаної та арештованої квартири. 30 вересня 2021 року державним виконавцем на адресу Тернопільської філії ДП «СЕТАМ» направлено заяву на реалізацію описаної та арештованої квартири. За наслідками трьох електронних торгів квартиру не було реалізовано, тому листом державного виконавця від 31 грудня 2021 року направлено повідомлення, яким запропоновано залишити стягувачу за собою нереалізоване майно, на що стягувач погодився. 26 квітня 2022 року винесено постанову про передачу майна (квартири АДРЕСА_1 ) стягувачу ТОВ «МСЛ» в рахунок погашення боргу. У зв`язку з цим державним виконавцем 30 травня 2022 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №61917771. Однак вищезазначені дії заявник вважає незаконними, оскільки: 1) відповідно до опису державним виконавцем було виявлено рухоме майно боржника, відмінні ознаки та вартість якого виконавцем не зазначені, а опис майно взагалі проводився лише за участю одного понятого без складання відповідного акту; 2) відповідно до чинного законодавства стягнення на об`єкти нерухомого майна, в даному випадку квартири, повинно було здійснене у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна, однак виконавець вирішив звернути стягнення одразу на квартиру, єдине житло боржника, реальна вартість якої значно перевищує суму заборгованості; 3) у постанові від 20 серпня 2021 року не зазначено повних реквізитів оцінювача, відсутнє попередження оцінювача про кримінальну відповідальність за надання незаконного чи завідомо неправдивого висновку, до того ж, висновок про вартість об`єкта оцінки був складений оцінювачем ОСОБА_2 , а не ОСОБА_3 , якого залучив постановою державний виконавець; 4) на підставі вказаного висновку 30 вересня 2021 року державним виконавцем складено повідомлення про оцінку майна, яке було начебто направлено ОСОБА_1 , однак докази відправлення та вручення даного повідомлення у матеріалах виконавчого провадження відсутні; 5) 30 вересня 2021 року складено заявку на реалізацію арештованого майна, яку направлено Тернопільській філії ДП «СЕТАМ» для реалізації квартири, тобто направлення квартири на реалізацію відбулось одночасно з направленням боржнику повідомлення про оцінку квартири, що позбавило ОСОБА_1 можливості оскаржити цей висновок та зупинити реалізацію квартири; 6) оцінка майна є протиправною та її результати не могли бути використані при визначенні ціни реалізації даної квартири, оскільки незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна, підготовці та проведенню незалежної оцінки експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки, шляхом доступу до нього, проведення оцінювачами особистого огляду об`єкта дослідження постановою КМ України №239 від 25 березня 2020 року не заборонено. Всупереч зазначеного оцінка майна проведена дистанційно без огляду нерухомого майна, що вплинуло на визначення вартості майна. 26 жовтня 2022 року адвокат Стародуб В.В. звернулася до державної виконавчої служби з заявою про надання копії звіту про оцінку майна та 03 листопада 2022 року відділом державної виконавчої служби було надано адвокату копію вказаного звіту. Оскільки боржник вважає проведену оцінку протиправною, між нею та оцінювачем ОСОБА_4 було укладено договір про надання послуг з рецензування звіту про оцінку майна, за наслідками якого було проведено рецензію та надано висновок, у якому зазначено, що звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний. Вказаний висновок боржник отримала 08 листопада 2022 року та 10 листопада 2022 року звернулась до виконавчої служби з заявою, в якій просила скасувати постанову про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 26 квітня 2022 року та акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 26 квітня 2022 року, однак відповіді на заяву станом на день подання скарги не отримала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04 лютого 2022 року № 925/308/13-г, за змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях статті ГПК України, суд дійшов висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. Процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності. Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 ГПК України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо). А тому стягувач, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді. У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 910/7221/17, від 12 січня 2021 року у справі № 910/8794/17, від 12 жовтня 2021 року у справі № 918/333/13-г.

ОСОБА_1 у заяві зазначає, що ще 30 вересня 2021 року державним виконавцем складено повідомлення про оцінку майна, яке було «начебто» направлено їй, однак докази про направлення та вручення їй цього повідомлення у матеріалах справи відсутні. Надалі, 26 жовтня 2022 року адвокат Стародуб В.В. звернувся до державної виконавчої служби з заявою про надання копії звіту про оцінку майна та 03 листопада 2022 року відділом державної виконавчої служби було надано адвокату копію вказаного звіту, що вже свідчило про те, що вона повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Таким чином 03 листопада 2022 року заявник уже достеменно знала про порушення свої прав, оскільки 03 листопада 2022 року її адвокат отримав відповідь із зазначеним звітом. Однак 10-денний строк від зазначеної дати сплинув 13 листопада 2022 року, і протягом цього строку заявник зі скаргою до суду не звернулася.

Зі скаргою до суду ОСОБА_1 звернулась 17 листопада 2022 року, тобто із попуском 10-денного строку, із клопотанням про поновлення пропущеного строку не зверталась.

Відповідно до абз. 2, 3, 4 п. 16 постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суди повинні враховувати, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

За відсутності клопотання про поновлення строку звернення до суду зі скаргою, із зазначенням в ньому поважних причин пропуску скаржником строку подання скарги у виконавчому провадженні, з урахуванням положень закріпленого принципу дизпозитивності у цивільному процесі, ініціатива порушення питання щодо поновлення процесуального строку належить учаснику провадження у справі, за відсутності якої у суду відсутні підстави вирішувати питання про поновлення вказаного строку, оскільки суд позбавлений права на цю процесуальну ініціативу (такий правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04.02.2022 № 925/308/13-г).

Таким чином, враховуючи, що скаржник у цій справі не порушував питання про поновлення процесуального строку для звернення зі скаргою у виконавчому провадженні, а відповідно і щодо поважності пропуску цього строку, тому суд не може самостійно розглянути питання поновлення процесуального строку для звернення зі скаргою у виконавчому провадженні.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Оскільки ОСОБА_1 пропустила встановлений законом десятиденний строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, із заявою про поновлення пропущеного строку не зверталась, її скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця слід залишити без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 126, 127, 183, 259, 260, 353, 447, 449 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Семенчук Катерини Іванівни, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

СуддяН. М. Сташків