Справа № 468/163/22-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

(заочне)

15.11.2022 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., за участю секретаря - Хижняк К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2022 до Баштанського районного суду Миколаївської області надійшла вищевказана позовна заява.

Позов обгрунтований тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . з 18.10.2018 року у вказаній квартирі зареєстрована відповідач - її онука ОСОБА_2 , але не проживає в ній з моменту реєстрації. Через те, що у квартирі зареєстрована відповідач, позивач не може в повній мірі користуватися своїми правами, а саме оформити субсидію. На підставі викладеного позивач просила задовольнити позов.

Ухвалою від 08.02.2022 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Від позивача надійшла до суду заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності.

Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України). До суду не надійшло відзиву на позов.

З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи (копію будинкововї книги; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.06.2021 року та ухвали від 04.06.2021 року; копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; акт про становлення факту непроживання від 28.01.2022 року; повідомлення відділу "ЦНАП" виконавчого комітету Баштанської міської ради від 07.02.2022 року), суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 55 Конституції України гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя і зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 383 ЦК України визначено, що власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником власником квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.06.2021 року по справі №468/574/21-ц.

Згідно з відомостями відділу "ЦНАП" виконавчого комітету Баштанської міської ради від 07.02.2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту про становлення факту непроживання від 28.01.2022 року, ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації з 18.10.2018 року, тим самим відповідач з вказаного часу не реалізовує своє право користування вказаним житлом.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, остання більше одного року не проживає та не користується житлом за місцем реєстрації проживання, суд вважає, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий).

Повне судове рішення складене 15.11.2022 року.

Суддя: