Справа № 148/181/22
Провадження №2/148/243/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Штифурко Л.А.,

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина клопотання адвоката Кравець В.А. в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , поданим в її інтересах представником, адвокатом Пріщенком Сергієм Сергійовичем, до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Тульчинський відділ ДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

встановив:

В провадженні Тульчинського районного суд Вінницької області знаходилась вказана вище цивільна справа.

Рішенням від 12.09.2022 позов ОСОБА_2 задоволено частково.

До виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення рішення представники сторін зробили заяву про надання доказів про понесені судові витрати на правничу допомогу в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

Адвокат Кравець В.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з клопотанням про стягнення судових витрат у вказаній вище цивільній справі, яке сформовано в системі «Електронний суд» 16.09.2022. В обгрунтування клопотання послалася на те, що ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 пені за несплату аліментів у розмірі 171013,67 грн. В процесі судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 понесені судові витрати на послуги адвоката в розмірі 6000 грн. Позовні вимоги ОСОБА_2 рішенням Тульчинського районного суду від 12.09.2022 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.11.2019 по 01.07.2022 у розмірі 30649, 65 грн., а саме задоволено 17,92 % вимог, відмовлено, як вона вважає у 82,08% вимог. Оскільки відповідачем понесено судові витрати на послуги адвоката в сумі 6000 грн., а позивачеві відмовлено у 82,08% вимог, представник відповідача просить стягнути з позивача на користь відповідача 4924,80 грн. витрат на правову допомогу. Також представник відповідача зазначила, що докази здійснених відповідачем витрат на правову допомогу подаються протягом пяти днів після ухвалення судового рішення, оскільки до виходу суду до нарадчої кімнати нею було зроблено про це відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Кравець В.А., в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Від останньої до суду надійшла заява, в якій вона просить клопотання про стягнення судових витрат розглядати у її відсутність та відсутність ОСОБА_1 , клопотання підтримують та просять задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 судове засідання не з`явились. про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, стягнути з відповідача заявлені судові витрати. Від її представника, адвоката Пріщенка С., надійшло клопотання про відкладення судового засідання з посиланням на те, що 16.09.2022 ним подано розрахунок витрат на правову допомогу, надану позивачці, однак даний лист не надійшов до суду. Разом з клопотанням також подано акт виконаних робіт від 16.09.2022, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 14.05.2021, квитанцію про оплату послуг від 10.02.2022 (а.с. 128-131).

За змістом ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

З огляду на викладене, суд вважав можливим провести розгляд клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат на правничу допомогу у відсутність сторін по справі та їх представників. Підстав для відкладення судового засідання за клопотанням представника позивача суд не вбачає, оскільки на підтвердження своїх доводів про надіслання суду 16.09.2022 розрахунку судових витрат ним жодних доказів не представлено.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.

Вивчивши доводи представника відповідача про стягнення судових витрат на правничу допомогу, викладених в клопотанні, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступниз висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом 10 днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судом встановлено, що рішенням Тульчинського районного суд Вінницької області від 12.09.2022 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.11.2019 по 01.07.2022 у розмірі 30649 грн. 65 коп. (а.с. 91 - 95).

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу разом з клопотанням про їх стягнення адвокатом Кравець В.А. у передбачений ч.8 ст. 141 ЦПК України строк подано до суду копію договору про надання правової допомоги б/н від 20.06.2022, укладеного між нею та ОСОБА_1 , акт наданих послуг від 13.09.2022, з якого вбачається, що загальна вартість послуг становить 6000 грн., квитанцію до прибуткового кассового ордера від 22.06.2022 року, згідно якої від ОСОБА_1 прийнято 6000 грн., ордер про надання правничої допомоги (а.с. 102 зворотній бік - 105).

За змістом ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі.

У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частина 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Зі змісту ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

На думку суду, зазначена процесуальна норма надає суду певні дискреційні повноваження, встановлюючи право, а не обов`язок суду покладати на сторону за вказаних підстав судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. При цьому вказана дискреція розповсюджується і на вирішення питання щодо визначення розміру таких витрат та в цьому випадку жодним чином не залежить від наявності/відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат.

З матеріалів справи встановено, що 01.07.2022 в інтересах відповідача ОСОБА_1 адвокатом Кравець В.А. подано відзив на позовну заяву (а.с. 42, 43). Однак попереднього (орієнтовного) розрахуноку суми судових витрат, які відповідач поніс чи які очікує понести у звязку з розглядом справи не подано та також про це не зазначено і в самому відзиві.

Також, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу за клопотанням представника відповідача, суд вважає необхідним зазначити, що судовим рішенням в позові ОСОБА_2 не відмовлено через необгрунтованість чи недоведеність її вимог, а позовні вимоги задоволено частково через законодавче обмеження розміру пені, який може бути стягнутий за рішенням суду та не може бути більшим самої заборгованості, на яку нараховується така пеня. Судом встановлено, що відповідач мав заборгованість по сплаті аліментів перед позивачем з жовтня 2019 по 01.07.2022 в розмірі 30 649,65 грн. Така заборгованість ним не заперечена та не спростована в ході судового розгляду. Розмір пені за час прострочення сплати аліментів за вказаний період розрахований судом становить 142193,04 грн. Та на його спростування відповідачем і його представником доказів надано не було. Оскільки розмір пені був більшим розміру самої заборгованості відповідно до прямих вимог ст. 196 СК України суд обмежився стягненням пені в ромірі, який відповідав розміру заборгованості.

Крім того, суд звертає увагу, що заборгованість зі сплати аліментів та пені за прострочення їх сплати виникла саме з вини відповідача, про що зазначено судом в рішенні від 12.09.2022. Саме вказана обставина призвела до виникнення спору між сторонами та розцінюється судом як неправомірні дії відповідача, які змусили позивача звернутися з вказаним позовом до суду, в першу чергу, для захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини на належне утримання.

Також суд враховує, що при розгляді даної цивільної справи позивач теж отримувала правничу допомогу, яка наддавалась їй адвокатом, про що відповідачу та його представнику було відомо і у зв`язку з цим теж понесла витрати, на підтвердження яких представником подано відповідні документи.

З огляду на викладене, враховуючи те, що спір у даній справі виник насамперед внаслідок неправомірних дій відповідача, разом з відзивом на позов відповідачем та його представником не подано суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс чи очікував понести у зв`язку з розглядом справи, враховуючи, що витрати на правничу допомогу понесли обидві сторони, позов задоволено частково, виходячи з принципів виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Кравець В.А., про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача на користь відповідача задоволенню не підлягає, а судові витрати на правничу допомогу слід залишити за сторонами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 133, 137, 141, 265, 270 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання адвоката Кравець В.А. в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.А. Штифурко