ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 623/2667/21 Номер провадження 22-ц/814/3802/22Головуючий у 1-й інстанції Бєссонова Т.Д. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хіль Л.М.

суддів: Гальонкіна С.А., Дряниці Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2

на рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до місцевого суду із вказаним позовом, у якому прохала стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 10316,07 грн. та покласти на відповідача судові витрати.

Позов мотивувала тим, що 06 червня 2003 року був укладений шлюб між нею та ОСОБА_3 . Від шлюбу народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 01 вересня 2005 року шлюб між сторонами було розірвано.

Вказувала, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 січня 2017 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, починаючи з 22 червня 2005 року.

У зв`язку з тим, що відповідач не регулярно сплачує аліменти, утворилася заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданої міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм заборгованість по аліментам складає 10316 грн. 07 коп.

Після звернення до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм з заявою про надання розрахунку заборгованості відповідач одразу сплатив 10 000 грн заборгованості по аліментам.

Зазначала, що на час подання позову існує заборгованість, що утворилась з вини відповідача. Вказує, що розмір пені станом на 05 липня 2021 року складає 63 511 грн 47 коп., але беручи до уваги приписи СК України, відповідно до яких пеня не може бути більшою від ста відсотків заборгованості вважає за доцільне стягнути пеню в загальному розмірі заборгованості 10316 грн 07 коп.

Рішенням Ізюмського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 5000,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 440,11 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції на власний розсуд, без будь яких належних обґрунтувань та доказів зменшив суму пені до 5000,00 грн.

Зазначив, що при розрахунку пені слід застосувати правову позицію Верховного суду викладену у постанові від 25 квітня 2018 року.

Прохав скасувати рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 27 січня 2010 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.5).

Відповідно до рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01 вересня 2005 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 змінено прізвище на дошлюбне « ОСОБА_6 ».

На підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області по справі №2-1727-2005 від 04 серпня 2005 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, стягнення аліментів розпочато з 22 червня 2005 року.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Частиною 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданої Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм заборгованість ОСОБА_3 станом на 31 травня 2021 року становить 10316,07 грн.

Відповідач зазначав, що повністю розрахувався зі сплатою аліментів на користь позивачки на утримання сина, та виконавче провадження закінчено, при цьому надав копії дублікатів квитанції про сплату від 25 червня 2021 року, від 30 червня 2021 року, від 16 липня 2021 року та від 23 липня 2021 року на загальну суму 13659,00 грн та копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 26 липня 2021 року у зв`язку з повним фактичним виконанням. (а.с.46-49,51)

Місцевим судом зазначено, що на момент подачі позовної заяви за відповідачем містилася заборгованість по аліментам, і виконавче провадження щодо стягнення аліментів закінчено вже після відкриття провадження відповідно до постанови державного виконавця від 26 липня 2021 року.

Крім того місцевим судом ураховано, що на утриманні у відповідача є інша неповнолітня дитина - дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є хворобливою дитиною, має сталі діагнози, такі як алергічний риніт, назофарингіт, отит, аденоїди, трахеобронхіт.

Також суд звернув увагу на те, що у 2016 році відповідач переніс гострий вірусний менінгоенцефаліт, що мало наслідки у вигляді неропатії лицьового нерву зліва з прозопарезом, а тому постійно проходить лікування як медикаментозного, так і шляхом проходження електростимуляції, ЛФК та масажу. Дані обставини підтверджуються медичними документами, консультативними висновками лікарів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зважаючи на майновий стан, стан здоров`я та наявну заборгованість у ОСОБА_3 по аліментам до подачі позовної заяви, наявності ще однієї малолітньої дитини, враховуючи те, що пеня повинна бути засобом розумного стимулювання боржника виконувати взяте на себе зобов`язання, а не перетворюватись на непомірний тягар для нього, необхідно зменшити розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів ОСОБА_8 до 5000,00 грн.

Таким чином апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те необґрунтованість зменшення пені.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 31 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя : Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

Ю.В. Дряниця