ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 листопада 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/2608/22

Головуючий у першій інстанції Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/948/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

місце ухвалення рішення суду м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 29 липня 2022 року.

У С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 7 000 грн на кожну дитину щомісяця, починаючи з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, проте, з серпня 2021 року з чоловіком фактично не проживає. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України вона з дітьми була вимушена виїхати за кордон, і наразі вони проживають у Великобританії у м. Лондон.

Зазначала, що діти повністю знаходяться на її утриманні, вона сплачує витрати на їх харчування, одяг, іграшки, комунальні послуги, додаткові навчання і секції. Крім того, у 2010 році старшому сину діагностували зниження зору, у зв`язку з чим він потребує проходження періодичних медичних оглядів та заміни окулярів. Відповідач, являючись ФОП та маючи достатній розмір доходу, добровільно матеріальної допомоги дітям не надає.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн щомісяця на кожну дитину, починаючи з 03 червня 2022 року та до досягнення кожною дитиною повноліття. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на ухвалення рішення без врахування всіх істотних обставин справи та наявних у матеріалах справи доказів, просить змінити оскаржуване рішення суду в частині визначеного розміру аліментів, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував матеріальне становище відповідача, що стало підставою для часткового задоволення позову. Позивачка зазначає, що суд не розглянув її клопотання про витребування з податкових органів інформації про доходи ОСОБА_2 , а останнім, у свою чергу, не надано жодних доказів стосовно його заробітку, а також відповідної інформації щодо перебування у нього на праві власності транспортного засобу іноземного виробництва та проживання у орендованій квартирі у м. Києві, що явно не узгоджується з твердженнями відповідача про відсутність достатнього заробітку.

Звертає увагу суду на те, що з бізнес-сторінки чоловіка в соціальній мережі Інстаграм, за допомогою якої він просуває та рекламує свою підприємницьку діяльність, вбачається, що з 11 червня 2022 року відповідач проводить активну господарську діяльність (проведення бізнес-зустрічей та бізнес-семінарів), тому твердження останнього про відсутність доходів є лише намаганням уникнути виконання батьківського обов`язку щодо утримання дітей.

Наголошує на тому, що визначений районним судом розмір аліментів на кожну дитину не може задовольнити передбачені ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» потреби дитини та забезпечити відповідний рівень життя, ураховуючи те, що у зв`язку з евакуацією з постійного місця проживання та переїздом до Великобританії вона витрачає щомісяця на двох дітей у гривневому еквіваленті 83 607,4 грн, до складу яких входить оплата за оренду житла, продукти харчування, проїзд у міському транспорті, побутові товари, одяг та взуття.

Позивачка зауважує на тому, що суму зазначених у позові витрат на дітей відповідач не оспорював, стверджував лише про тимчасову відсутність доходу, проте матеріали справи не містять письмових заперечень останнього з посиланням на відповідні докази неможливості сплачувати аліменти саме у розмірі 7 000 грн щомісяця на кожну дитину.

У наданому відзиві ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги, просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду залишити без змін. Доводи відзиву зводяться до хибності тверджень скаржниці про намагання чоловіка приховати свій дохід та уникнути сплати аліментів. Відповідач зазначає, що під час розгляду справи районним судом надавав виписки про рух грошових коштів на його рахунках у період з 01 січня по 12 липня 2022 року, з яких вбачається, що з початку введення воєнного стану на території України не мав доходу, а готівкові грошові кошти, які були у нього в наявності, він витратив на евакуацію своєї родини до ОСОБА_7 , а також перевів на картковий рахунок дружини 16 000 грн та дав дітям готівкою по 4 000 грн кожному.

Указує, що у доданій до позовної заяви декларації наявна інформація про його дохід за 2020 рік, і, на його думку, суд першої інстанції обґрунтовано не надав оцінки даному доказу, оскільки спір щодо стягнення з нього аліментів виник у 2022 році, отже дохід відповідача за 2020 рік не має враховуватись при визначенні розміру аліментів. Стверджує, що не приховує доходи і не уникає сплати аліментів, наголошуючи на тому, що як і інші українці у період війни залишився без роботи, але, незважаючи на це, забезпечив дружині та дітям безкоштовне проживання протягом 6 місяців у будинку у м. Лондон, а також посприяв вступу дітей у навчальні заклади для отримання ними безкоштовної європейської освіти. Після від`їзду родини за кордон був змушений оселитися у м. Києві та отримати статус переселенця.

Вважає, що твердження ОСОБА_1 про проживання у орендованій квартирі та наявність доходів від підприємницької діяльності належними та допустимими доказами не підтверджено. Зазначає, що під час війни три місяці займався благодійними проектами, тобто жодних доходів від своєї діяльності не отримував, і наразі він переформатовує власний бізнес, враховуючи потреби населення під час війни. Також наголошує, що на його утриманні перебуває матір, яка є пенсіонером.

Посилається на те, що всупереч положень ст. 60, 62 ЦПК України, апеляційна скарга підписана та подана неналежним представником, до апеляційної скарги не додано ані копії ордеру, ані копії договору про надання правової допомоги, ані належним чином оформленої довіреності, ані копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю чи якогось іншого документу, який дав би змогу ідентифікувати ОСОБА_8 як адвоката.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції у повній мірі таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та визначаючи розмір аліментів у 2 500 грн щомісяця на кожну дитину, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатним, не має інших неповнолітніх дітей, а також врахував обов`язок батька утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

З визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, які мають стягуватись з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, у повній мірі не може погодитись апеляційний суд, зважаючи на наступне.

У справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 з 27 листопада 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 3).

Сторони являються батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4, 5).

З копій паспортів громадянина України для виїзду за кордон, виданих на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , вбачається, що позивачці та її неповнолітнім дітям 28 березня 2022 року надана віза на перебування у Великобританії зі строком дії до 28 вересня 2022 року (а.с. 6-11).

04 травня 2022 року ОСОБА_1 та її дітям видано вид на проживання у Великобританії строком до 31 грудня 2024 року (а.с. 12-15).

У ході розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_2 частково визнав позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у сумі 1 000 2 000 грн щомісяця на кожну дитину, що підтверджується протоколом судового засідання від 28 липня 2022 року (а.с. 40).

Звернувшись з вимогою про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 7 000 грн щомісяця на кожну дитину, ОСОБА_1 зазначала, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги, яку може надавати у визначеному нею розмірі, оскільки має власний бізнес.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст. 182 СК України та роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Виходячи зі змісту наведених норм та проаналізувавши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що районний суд дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, проте невірно констатував про наявність правових підстав для стягнення аліментів у розмірі 2 500 грн щомісяця на кожну дитину, оскільки неповно з`ясував всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Мотивуючи прийняте рішення при визначенні щомісячного розміру аліментів, суд першої інстанції послався на працездатність відповідача, відсутність у нього інших неповнолітніх дітей та його обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Предметом доказування у даній справі є встановлення можливості батька надавати дітям матеріальну допомогу саме у визначеному у позові розмірі. Наголошуючи у рішенні на працездатності відповідача та указавши про часткове визнання останнім позову, районний суд залишив поза увагою, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і у своєму рішенні суд зобов`язаний встановити фактичні обставини справи з посиланням на докази, на підставі яких встановлені ці обставини, та оцінити надані сторонами докази. Натомість, мотивуючи оспорюване рішення, суд обмежився лише посиланням на зміст ст. 181, 182, 184 СК України, якими встановлені способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину та обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, у твердій грошовій сумі.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 заявила клопотання про витребування з ГУ ДПС у Чернігівській області інформації про доходи ОСОБА_2 за 2021 рік, указуючи про неможливість витребування таких відомостей нею особисто у зв`язку з конфіденційністю інформації. Районний суд заявлене клопотання не вирішив і під час розгляду справи не з`ясував матеріальне становище відповідача ані шляхом витребування з податкових органів інформації про доходи ОСОБА_2 , ані зобов`язання останнього надати докази на підтвердження наявності чи відсутності у нього заробітку.

З наданої на запит апеляційного суду відповіді щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків вбачається, що ОСОБА_2 у період з І по IV квартал 2021 року отримав 951 945,58 грн доходу, з яких було сплачено 47 597,28 грн податку на доходи фізичних осіб (а.с. 155).

Як у ході розгляду справи судом першої інстанції, так і у своєму відзиві на апеляційну скаргу відповідач не заперечував обов`язку щодо надання дітям матеріальної допомоги, проте наголошував, що з початком повномасштабної агресії Російської Федерації проти України втратив роботу та не має фінансової можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. У той же час, зі сторінки ОСОБА_2 у соціальній мережі Інстаграм ( ОСОБА_11 ), наявної у відкритому доступі в інтернет-ресурсі, вбачається, що відповідач очолює консалтингове агентство, спеціалізується на стратегічних сесіях для бізнесу та проводить консультації з приводу підготовки до публічних виступів. Наявні на сторінці фото та відео світлини свідчать про здійснення ОСОБА_2 активної підприємницької діяльності (проведення бізнес-семінарів та бізнес-зустрічей) саме у 2022 році, що дає колегії суддів підстави дійти висновку про наявність у відповідача як власного постійного бізнесу, так і постійного доходу.

Відсутність у відповідача доходів від бізнесу на початку 2022 року внаслідок агресії РФ не свідчить про те, що втрата прибутків є остаточною. Рішення суду першої інстанції постановлено 28 липня 2022 року. Належних доказів відсутності у ОСОБА_2 доходів на цей час матеріали справи не містять. Надані ним до відзиву на апеляційну скаргу копії виписок про рух коштів по рахунках не свідчать про відсутність прибутку, оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження відсутності у нього відкритих рахунків в інших банківських установах. Натомість, квитанції про перерахування грошових коштів дітям та перерахування ним коштів на вивчення англійської мови свідчить про можливість надавати синам матеріальну допомогу. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не заперечував, що налагоджує та переформатовує бізнес, отже, твердження про те, що відповідач з початком військової агресії РФ втратив роботу, є безпідставними.

Разом з цим, апеляційний суд частково погоджується з доводами відзиву про необґрунтованість визначеного позивачкою розміру аліментів. Позовна заява містить лише посилання про наявність законних, на думку ОСОБА_1 , підстав для стягнення аліментів у сумі 7 000 грн щомісяця на кожну дитину, проте останньою не надано жодних доказів, які б підтверджували, що діти потребують саме такого щомісячного матеріального забезпечення з урахуванням їх стану здоров`я, відвідування навчальних закладів або розвиваючих секцій. Додані до апеляційної скарги копії чеків на підтвердження щомісячних витрат позивачки на утримання дітей не є належними доказами в контексті ст.ст. 77-81 ЦПК України. При цьому, нормами сімейного законодавства визначено, що обов`язок утримання дітей покладено на обох батьків.

Ураховуючи наведене, а також наявність у відповідача нерегулярного (мінливого) доходу, колегія суддів вважає, що доводи скаржниці щодо невірно визначеного судом першої інстанції розміру аліментів на утримання дітей частково заслуговують на увагу і з ОСОБА_2 на користь позивачки належить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 5 000 грн на кожну дитину щомісяця, оскільки, на думку апеляційного суду, саме у такому розмірі відповідач може надавати матеріальну допомогу на виконання своїх батьківських обов`язків щодо матеріального утримання дітей.

У той же час, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не вважається незмінним. Сторони не позбавлені можливості звернутись з позовом про зміну розміру аліментів в бік їх збільшення або зменшення у разі, коли зміняться обставини, що враховуються судом при вирішенні цього спору, або за наявності підстав, передбачених положеннями ст. 192 СК України.

Приписами ч. 1 ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Беручи до уваги наведену норму, колегія суддів вважає, що посилання ОСОБА_1 у позові на наявність у старшого сина зниження зору, яке потребує значних матеріальних витрат для періодичних медичних обстежень та заміни окулярів, є підставою для звернення з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у разі їх доведеності. Крім цього, у матеріалах цивільної справи відсутні дані про те, що дитина перебуває на відповідному обліку у лікаря-офтальмолога з приводу погіршення зору, а також інформація про відповідні медичні обстеження.

Не беруться до уваги колегії суддів твердження відповідача про подання апеляційної скарги неналежним представником з огляду на таке.

Відповідно до копії свідоцтва № 489 від 13 травня 2010 року ОСОБА_8 має право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 20). Представництво інтересів ОСОБА_1 у суді першої інстанції адвокат Радченко О.О. здійснював на підставі ордеру серії СВ № 1029713 від 29 травня 2022 року (а.с. 21).

Радченко О.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу через систему «Електронний суд».

Статтею 356 ЦПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги. Відповідно до ч. 3 даної норми апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До апеляційної скарги додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися (п. 1 ч. 4 ст. 356 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною 7 ст. 62 ЦПК України передбачено, що у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним цифровим підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За приписами ч. 8 ст. 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи.

Пунктами 9-11 розділу ХІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду передбачено, що шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми електронного доручення, встановленої адміністратором форми (з правом передоручення або без такого права), особа, що зареєструвала електронний кабінет, може уповноважити представника (іншу фізичну особу, що має зареєстрований електронний кабінет) на подання документів від свого імені або від імені довірителя по судовій справі, судовому провадженню або зверненню. Електронні доручення, що підтверджують повноваження підписанта автоматично додаються підсистемою до кожного документу, ним відправленого.

Шляхом формування, підписання та направлення до підсистеми електронного доручення, встановленої адміністратором форми (з правом передоручення або без такого права), особа, що зареєструвала електронний кабінет в межах отриманих повноважень може надати іншій фізичній особі доступ до документів по судовій справі, судовому провадженню або зверненню.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що електронне доручення, яке можливо надати за допомогою підсистеми «Електронний суд», видається за наявності у відповідної особи довірителя та його представника особистих електронних кабінетів у підсистемі «Електронний суд», що передбачає наявність у таких осіб електронного цифрового підпису.

Як свідчать матеріали справи, і адвокат Радченко О.О., і ОСОБА_1 мають зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд», що підтверджується відповідями № 43959, № 43960, отриманими у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» (а.с. 159, 160).

Апеляційна скарга разом із довіреністю від 24 серпня 2022 року сформовані в системі «Електронний суд» в електронному кабінеті ОСОБА_8 та скріплені його електронним підписом. Указані документи містять цифровий підпис ОСОБА_1 , що підтверджує наявність повноважень ОСОБА_8 на подання процесуальних документів від імені позивачки.

Ураховуючи наведене вище у сукупності, беручи до уваги невідповідність висновків суду обставинам даної справи, апеляційний суд, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі з 2 500 грн до 5 000 грн на кожну дитину.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

У разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК).

Беручи до уваги розмір заявлених позовних вимог (7 000 грн) та їх часткове задоволення (5 000 грн), у пропорційному відношенні судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 на 71,4 %. За подачу апеляційної скарги позивачка сплатила 1 488,60 грн (а.с. 55).

Оскільки апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції і частково задовольняє позов, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам, а саме, стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки 1 062,86 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2022 року змінити, збільшивши визначену судом першої інстанції суму аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються з ОСОБА_2 , з 2 500 грн до 5 000 грн на кожну дитину щомісяця, починаючи з 03 червня 2022 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1 062 (одну тисячу шістдесят дві) грн 86 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова