У х в а л а

16 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 753/20537/18

провадження № 61-15167св21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: Олійник А. С., Усика Г. І., Яремка В. В., від участі у розгляді справи за позовом Акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступниками якого є: Товариство з обмежено відповідальністю Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року та касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року задоволено позовні вимоги АТ «Дельта Банк».

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь АТ «Дельта Банк» кредитну заборгованість за кредитним договором від 27 жовтня 2005 року № 434-Ф у розмірі 17 675 919,40 грн; заборгованість за кредитним договором від 23 січня 2006 року № 501-Ф у розмірі 11 622 767,01 грн; заборгованість за кредитним договором від 27 січня 2006 року № 506-Ф у розмірі 1 352 125,76 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 29 червня 2021 року, задоволено заяву АТ «Дельта Банк» про залучення до участі у справі його правонаступника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» (далі - ТОВ «ФК «Інвест-Кредо») за кредитними договорами від 27 жовтня 2005 року № 434-Ф та від 27 січня 2006 року № 506-Ф.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі у справі залучено ОСОБА_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року до участі у справі залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт-Капітал») як правонаступника АТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 23 січня 2006 року № 501-Ф.

30 липня 2021 року ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» звернулось до суду апеляційної інстанції із заявою про забезпечення позову, у якій просило накласти арешт на нерухоме майно у межах заборгованості ОСОБА_2 за кредитними договорами від 27 жовтня 2005 року № 434-Ф та від 23 січня 2006 року № 501-Ф.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року заяву ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно у межах заборгованості ОСОБА_2 за кредитними договорами від 27 жовтня 2005 року № 434-Ф та від 23 січня 2006 року № 501-Ф у загальному розмірі 6 053 152,39 грн, а саме на:

- земельну ділянку, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :22:002:0560, що розташована в с. Поляниця, уч. Вишні, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, що належить ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 307289, виданого 03 липня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 січня 2006 року, зареєстрованого у реєстрі за № 232, ВСО № 559361, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 88;

- земельну ділянку, площею 0,1493 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :22:002:0559, що розташована в с. Поляниця, уч. Вишні, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, що належить ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 307288, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 січня 2006 року, зареєстрованого за № 227, ВСО № 559360, виданого 03 липня 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 87.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року залишено без змін.

У вересні 2021 року ОСОБА_2 подано до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року.

04 жовтня 2021 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року, витребувано матеріали цивільної справи.

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року.

08 листопада 2021 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року.

19 жовтня 2022 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами на 09 листопада 2022 року.

04 листопада 2022 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: Олійник А. С., Усика Г. І., Яремка В. В., яка мотивована тим, що зазначені судді брали участь у вирішенні цієї справи під час перегляду у касаційному порядку ухвали Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року, занесеної до протоколу судового засідання, якою до участі у справі залучено правонаступника АТ «Дельта Банк» - ТОВ «ФК «Інвест-Кредо». Постановою Верховного Суду від 29 червня 2021 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В., касаційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 рокузалишено без задоволення, ухвалу Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року залишено без змін.

Відвід обґрунтований тим, що ухвалюючи зазначене судове рішення, Верховний Суд вийшов за межі процесуального питання, оскільки в мотивувальній частині постанови суду від 29 червня 2021 року дійшов висновку щодо питання матеріального права, яке підлягало вирішенню під час перегляду в касаційному порядку рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, а саме щодо належності права вимоги до позичальника ОСОБА_2 за кредитними договорами від 27 жовтня 2005 року № 434-Ф та від 27 січня 2006 року № 506-Ф. Тобто, сформулювавши висновок про перехід до ТОВ «ФК «Інвест-Кредо», як правонаступника АТ «Дельта Банк», права вимоги належного виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вказаними кредитними договорами, колегія суддів Верховного Суду фактично передчасно вирішила результат розгляду цієї справи по суті, що ставить під сумнів об`єктивний розгляд надалі справи цим же складом суду.

На переконання ОСОБА_1 , Верховний Суд судовим рішенням від 29 червня 2021 року позбавив її права вимоги до ОСОБА_2 за кредитними договорами від 27 жовтня 2005 року № 434-Ф та від 27 січня 2006 року № 506-Ф, оскільки безпідставно визнав право вимоги за цими правочинами за ТОВ «ФК «Інвест-Кредо».

Крім того, вказувала на те, що Верховний Суд у складі колегії суддів: Олійник А. С., Усика Г. І., Яремка В. В., під час ухвалення судового рішення від 29 червня 2021 року помилково визнав обставини, встановлені у справі № 910/15244/16 такими, що мають преюдиційне значення у цій справі, оскільки рішення у справі № 910/15244/16 не ґрунтується на законі, наслідком його ухвалення є незаконне втручання у право володіння майном (право вимоги за кредитними договорами) та позбавлення її права на майно. Додатково зауважила, що адвокат Васильєва І. В. є донькою заступника голови Господарського суду Дніпропетровської області, яка входить до групи адвокатів, що співпрацювали з уповноваженою особою АТ «Дельта Банк» Кадировим В. В. за його довіреністю, яка (група адвокатів) організовує незаконні судові процеси із умисно неправильним застосуванням статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», задля створення джерел преюдиційних фактів для подальших судових спорів, спекулюючи захистом прав вкладників АТ «Дельта Банк».

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 заявляє про недовіру колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: Олійник А. С., Усика Г. І., Яремка В. В.

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду:Олійник А. С., Усика Г. І., Яремка В. В. визнано необґрунтованою, оскільки обставини, на які посилається заявник як на підстави для відводу суддів, не є такими у розумінні статті 36 ЦПК України та не дають підстав вважати обґрунтованими сумніви в неупередженості та об`єктивності суддів.

Вирішення питання про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: Олійник А. С., Усика Г. І., Яремка В. В. передано у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 15 листопада 2022 року заяву про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: Олійник А. С., Усика Г. І., Яремка В. В. передано судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Сердюку В. В.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності судді.

Частиною четвертою статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частини четвертої статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

У частині одинадцятій статті 40 ЦПК України зазначено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Оцінивши доводи заяви, вважаю, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: Олійник А. С., Усика Г. І., Яремка В. В. відсутні, оскільки доводи заявники не свідчать про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості, об`єктивності чи безсторонності судді.

Виходячи зі змісту заяви про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: Олійник А. С., Усика Г. І., Яремка В. В., Мажара Л. В. фактично висловлює незадоволення процесуальними діями суддів.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

За загальним правилом ухвалені суддею судові рішення не можуть свідчити про упередженість чи необ`єктивність судді, а є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

З урахуванням наведеного докази, які б могли свідчити про упереджене ставлення суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: Олійник А. С., Усика Г. І., Яремка В. В. до Мажари Л. В., заявником не надані і у матеріалах касаційного провадження відсутні.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судді: Олійник А. С., Усик Г. І., Яремко В. В. брали участь у розгляді цієї справи (№ 753/20537/18) під час перегляду ухвали Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року, а тому не можуть повторно приймати участь у цій справі, є безпідставними.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В. від 29 червня 2021 року здійснено перегляд ухвали Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року, занесеної до протоколу судового засідання, про залучення до участі у справі № 753/20537/18 правонаступника АТ «Дельта Банк» - ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» на підставі договору від 15 квітня 2020 року № 2227/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 27 жовтня 2015 року № 434-Ф та від 27 січня 2006 року № 506-Ф.

На час ухвалення Верховним Судом постанови від 29 червня 2021 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року в апеляційному порядку переглянуто не було, питання залучення правонаступника у справі вирішувалося до ухвалення 02 вересня 2021 року Київським апеляційним судом судового рішення за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції.

Отже, суд касаційної інстанції ухвалив судове рішення щодо процесуального питання про залучення правонаступника у справі, і не вдавався в оцінку вирішення спору по суті.

Згідно з підпунктом 2.3.5 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (далі - Положення) визначення суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється згідно з вимогами підпункту 2.3.3 пункту 2.3 цього Положення, Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, а також з урахуванням дотримання правил поєднання судових справ.

Підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 цього Положення не розподіляються щодо конкретного судді судові справи в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

Певні застереження неможливості здійснення правосуддя головуючим суддею, суддею-доповідачем у межах однієї справи зазначено у підпункті 2.3.43 пункту 2.3 Положення, у якому визначено, що судові справи, що надійшли із судів апеляційної або касаційної інстанцій після скасування ухвал, які перешкоджають подальшому розгляду судової справи (крім ухвал про закриття, припинення провадження), а також ухвал, які не перешкоджають подальшому розгляду судової справи, передаються раніше визначеному у судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу), ухвалу яких скасовано чи у провадженні яких перебувала або перебуває судова справа.

Раніше визначеному в судовій справі головуючому судді або судді-доповідачу передаються також: апеляційні та касаційні скарги, що надійшли до суду відповідної апеляційної чи касаційної інстанцій після визначення судді-доповідача у цій судовій справі, якщо провадження не закінчено (підпункт 2.3.44. пункту 2.3 Положення).

Системний аналіз частини четвертої статті 37 ЦПК України та пункту 2.3 Положення діє підстави для висновку про неможливість повторної участі судді-доповідача у розгляді справи у випадку скасування ухвали суду апеляційної інстанції, яким закінчено провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції про залучення правонаступника у справі не є тим процесуальним рішенням, яким закінчено провадження у справі, а тому участь судді в перегляді зазначеної ухвали суду в касаційному порядку, не є підставою для його відводу від участі у перегляді оскаржуваних судових рішень, якими вирішено спір по суті.

Оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу для відводу суддів, не дають підстав для сумніву у неупередженості, об`єктивності чи безсторонності судді, вважаю, що заява ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: Олійник А. С., Усика Г. І., Яремка В. В. задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: Олійник А. С., Усика Г. І., Яремка В. В., від участі у розгляді справи за позовом Акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступниками якого є: Товариство з обмежено відповідальністю Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 серпня 2021 року та касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк