490/4357/22
н/п 2-з/490/114/2022
У Х В А Л А

27 жовтня 2022 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді - Чулуп О.С., при секретарі Ребрина Д.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача в якій просить суд:

стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь 200 долларів США заборгованості за договором позики від 01.10.2021 року;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 19800 доларів США заборгованості за договором позики від 01.10.2021 року;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55,89 доларів США 3% річних за договором позики від 01.2021 року.

26.10.2022 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме:

1) 5/6 земельної ділянки 0,1583 га, кадастровий номер :06:045:0009, реєстраційний номер нерухомого майна: 206;

2) 5/6 житлового будинку загальною площею 59,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 206;

3) 5/6 земельної ділянки 0,995 га, кадастровий номер :02:000:0453, реєстраційний номер нерухомого майна 206;

4) 5/6 земельної ділянки 4.2183 га, кадастровий номер :01:000:0256, реєстраційний номер нерухомого майна: 206;

5) земельну ділянку 4.2169 га, кадастровий номер :01:000:0257, реєстраційний номер нерухомого майна: 206;

6) земельну ділянку 0,9954 га, кадастровий номер :02:000:0454, реєстраційний номер нерухомого майна: 206;

7) право оренди земельної ділянки площею 0,0104 га з кадастровим номером :07:048:0013, яке виникло на підставі договору оренди землі № 3 від 22.05.2014 року, номер запису про інше речове право:6041738;

8) грошові кошти, які мають бути виплачені ОСОБА_2 від ОСОБА_4 за договором суборенди земельної ділянки від 19.07.2018 року, номер запису про речове право: 27175440.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина сьома статті 153 ЦПК України).

Зі змісту частини першої статті 150 ЦПК України слідує, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вказано у частині третій статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У свою чергу співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З аналізу наведених норм слідує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позовних вимог у справі.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

З матеріалів справи слідує, що позивачем відповідно до договору позики було надано відповідачу грошові кошти в розмірі 20000 дол. США, які є предметом спору у даній справі.

Позивачем до позовної заяви додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06 жовтня 2020 року.

Із наданої інформації слідує, що відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить 5/6 земельної ділянки 0,1583 га, кадастровий номер :06:045:0009, реєстраційний номер нерухомого майна: 206; 5/6 житлового будинку загальною площею 59,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 206; 5/6 земельної ділянки 0,995 га, кадастровий номер :02:000:0453, реєстраційний номер нерухомого майна 206; 5/6 земельної ділянки 4.2183 га, кадастровий номер :01:000:0256, реєстраційний номер нерухомого майна: 206; земельна ділянка 4.2169 га, кадастровий номер :01:000:0257, реєстраційний номер нерухомого майна: 206; земельна ділянка 0,9954 га, кадастровий номер :02:000:0454, реєстраційний номер нерухомого майна: 206; право оренди земельної ділянки площею 0,0104 га з кадастровим номером :07:048:0013, яке виникло на підставі договору оренди землі № 3 від 22.05.2014 року, номер запису про інше речове право:6041738.

Також із наданої інформації слідує, що ОСОБА_2 є орендарем земельної ділянки, яку здає в суборенду ОСОБА_4 за договором суборенди земельної ділянки від 19.07.2018 року, номер запису про речове право: 27175440.

З огляду на зазначене суд вважає, що накладення арешту на земельні ділянкита на грошові кошти, які мають бути виплачені ОСОБА_2 від ОСОБА_4 за договором суборенди земельної ділянки від 19.07.2018 року буде співмірним із заявленими позовними вимогами. Невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Що стосується накладення арешту на право оренди земельної ділянки площею 0,0104 га з кадастровим номером :07:048:0013, яке виникло на підставі договору оренди землі № 3 від 22.05.2014 року, номер запису про інше речове право:6041738, то суд бере до уваги п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року, відповідно до якого при вжитті заходів забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в частині вимог щодо накладення арешту на право оренди земельної ділянки, оскільки останнє пов`язано із законною господарською діяльністю позивача. Окрім того, даний спосіб забезпечення позову не передбачений ст. 150 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву задоволити частково.

Накласти арешт на:

1) 5/6 земельної ділянки 0,1583 га, кадастровий номер :06:045:0009, реєстраційний номер нерухомого майна: 206;

2) 5/6 житлового будинку загальною площею 59,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 206;

3) 5/6 земельної ділянки 0,995 га, кадастровий номер :02:000:0453, реєстраційний номер нерухомого майна 206;

4) 5/6 земельної ділянки 4.2183 га, кадастровий номер :01:000:0256, реєстраційний номер нерухомого майна: 206;

5) земельну ділянку 4.2169 га, кадастровий номер :01:000:0257, реєстраційний номер нерухомого майна: 206;

6) земельну ділянку 0,9954 га, кадастровий номер :02:000:0454, реєстраційний номер нерухомого майна: 206;

7) грошові кошти, які мають бути виплачені ОСОБА_2 від ОСОБА_4 за договором суборенди земельної ділянки від 19.07.2018 року, номер запису про речове право: 27175440.

В решті вимог відмовити.

Копії ухвали для негайного виконання надіслати до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Копії ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена разом до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Чулуп О.С.