Номер провадження: 22-ц/813/8779/22
Справа № 2-1044/11
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С.М.
Доповідач Склярська І. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про поновлення строку на апеляційне оскарження,

залишення апеляційної скарги без руху

07.11.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Склярської І.В., суддів: Бездрабко В.О., Семиженка Г.В, розглянувши питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на заочне рішення Приморський районний суд м. Одеси від 24 січня 2011 року (під головуванням судді Кічмаренко С.М.), у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської міської ради про визнання права власності,

встановив:

24 січня 2011 року Приморський районний суд м. Одеси ухвалив у зазначеній справі заочне рішення, на яке 03 листопада 2022 року АТ «Альфа-Банк» подана апеляційна скарга, підписана представником, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що з рішенням суду ознайомився в суді першої інстанції 02.11.2022 при ознайомлені з матеріалами справи.

Відповідно до положень ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного

строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч.2).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин

непереборної сили.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду від 24 січня 2011 року зазначила, що АТ «Альфа-Банк» не залучено до участі у справі, в якості третьої особи, при цьому оскаржуваним рішенням порушуються права банка, як іпотекодержателя іпотечного майна, яке є предметом поділу подружжя.

Наведені доводи, як підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦПК України, колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на наведеній нормі процесуального закону, а тому строк на апеляційне оскарження заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси 24 січня 2011 року, підлягає поновленню.

Разом з тим, скаржник, в порушення пункту 3 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги не додав документів, що підтверджують сплату судового збору, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначено, щопунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

Для з`ясування питання про те, які вимоги відносяться до майнових, а які - до немайнових, суди повинні також враховувати роз`яснення, викладені у пункті 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин".

Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи (ч. 2 ст. 176 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон в редакції на час подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 4 Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі встановлено у сумі 941 грн.

Відповідно до пункту 1.6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI з послідуючими змінами - за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20), зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом необхідно розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Позовна вимога про припинення права спільної часткової власності на спірне майно є вимогою немайнового характеру.

Відповідний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 495/1706/16-ц (провадження № 61-5099св19).

Також, вимога поділу майна є вимогою немайнового характеру.

З рішення суду вбачається, що ОСОБА_1 в 2011 році звернувся до суду з вимогою майнового характеру (визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права спільної сумісної власності; визнання права власності ОСОБА_1 ; визнання права власності ОСОБА_2 ) та з вимогою немайного характеру (поділ спільного майна; припинення права спільної сумісної власності).

При обрахуванні судового збору, суд враховує відсутність ціни позову, вимоги ст. 176 ЦПК України, предмет спору: квартиру загально площею 162,0 кв.м. в м. Одеса.

З урахуванням дати ухвалення судового рішення та вимог Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги до сплати підглядає 12 985,80 грн. (941 грн. (мінімальна заробітна плата) * 3 розміри мінімальної заробітної плати * 3 вимоги майнового характеру) + 941 грн. (мінімальна заробітна плата) * 0,1 розмір мінімальної заробітної плати * 2 вимоги немайнового характеру * 150 % (за подачу апеляційної скарги)

Оскільки подана апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, її слід залишити без руху та запропонувати скаржнику усунути недоліки у встановлений судом строк.

Одночасно, суд вважає за необхідне витребувати матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

Керуючись статтями 356-358 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд,

постановив:

Поновити Акціонерному товариству «Альфа-Банк» строк на апеляційне оскарження рішення Приморський районний суд м. Одеси 24 січня 2011 року.

Апеляційну скаргу Акціонерному товариству «Альфа-Банк» - залишити без руху.

Надати скаржнику строк для подачі до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для надання доказів сплати судового збору у розмірі 12 985,80 грн., за платіжними реквізитами Одеського апеляційного суду («Отримувач коштів: ГУК в Од.обл./Малиновськ. Р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0015757; код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу»), або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Сплата судового збору підлягає підтвердженню оригіналом платіжного документа.

Роз`яснити скаржнику, що невиконання вимог ухвали суду - є підставою для визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення.

Відповідні документи скаржник має подати до Одеського апеляційного суду за адресою: вул. Івана та Юрія Лип, 24-а, м. Одеса, 65078, або на електронну адресу - , з посиланням на номер провадження № 22-ц/813/8779/22.

Витребувати з Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу № 2-1044/11 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської міської ради про визнання права власності.

Матеріали цивільної справи необхідно направити в строк протягом 2 днів з моменту отримання цієї ухвали, на адресу Одеського апеляційного суду, з посиланням на номер провадження 22-ц/813/8779/22, судді Склярській І.В.

Копію ухвали направити до Приморського районного суду м. Одеси (E-mail - ), АТ «Альфа-Банк», для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: В.О. Бездрабко

Г.В. Семиженко