ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6331/22 Справа № 177/1677/21 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г.Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Біла А.В.

сторони справи

позивач ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Криворізький відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу третьої особи Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2022 року, ухваленого суддею Строговою Г.Г. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 02 серпня 2022 року,

УСТАНОВИВ

У листопаді 2021 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Криворізький відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення з-під арешту спадкового майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка площею 6,932 га, кадастровий номер 0:02:001:0605, розташована на території Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

24.03.2021 року позивач звернувся до державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак постановою нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з наявністю арешту щодо нерухомого майна належного померлому.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №281431927 від 27.10.2021, все нерухоме майно померлого ОСОБА_3 знаходиться під арештом на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Криворізького районного відділу державної виконавчої служби за виконавчим провадженням №58611001 від 14.03.2019 про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46059327 від 20.03.2019. Реєстраційний номер обтяження: 30790019 (спеціальний розділ). Обтяжувач: Криворізький районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області. Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

На звернення позивача з заявою про звільнення майна з під арешту до Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м.Дніпро), він отримав відповідь, що виконавче провадження №58611001 за виконавчим листом №177/1484/18 від 20.12.2018 року, виданим Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у розмірі 11 898, 28 грн. перебувало у відділі на виконанні востаннє у період з 14.03.2019 року по 11.06.2020 року та було закінчено на підставі п.3 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що боржник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до відповіді Шостої криворізької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Дніпропетровській області на момент закінчення виконавчого провадження з заявою про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає позивачу, як спадкоємцю за правом представлення, оформити спадщину на майно, яке останній успадкував після смерті діда ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Просив суд зняти арешт з нерухомого майна, що належало ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , який накладено 20.03.2019 за номером запису про обтяження 30790019 (спеціальний розділ), постановою старшого державного виконавця Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Самчук А.В. про арешт майна боржника ВП 58611001 від 14.03.2019.

Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Криворізький відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення з-під арешту спадкового майна задоволені.

Знято арешт з нерухомого майна, що належало ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , який накладено 20.03.2019 за номером запису про обтяження 30790019 (спеціальний розділ), постановою старшого державного виконавця Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Самчук А.В. про арешт майна боржника ВП 58611001 від 14.03.2019.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Криворізький відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про його скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі та стягнути з Позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 488,60 грн.

При цьому, скаржник зазначає, що стягнення боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження за ВП №5861100 проводилось з доходів (пенсії) боржника та відповідно до даних АСВП на момент закінчення виконавчого провадження залишок боргу складає 9723,46 грн., залишок виконавчого збору 948,21 грн., витрати виконавчого провадження стягнуто у повному обсязі.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення було порушено норми процесуального права, не досліджено усі обставини справи.

Скаржник наголошує на тому, що відомості про повне виконання рішення суду за яким проводиться стягнення Позивачем суду не було надано, відомості від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про залишок боргу судом до уваги не взяті, що порушує інтереси Банку, як стягувача у виконавчому провадженні. Наголошує на тому, що у випадку не стягнення виконавчого збору арешт з майна боржника не знімається та зазначає, що 14.03.2019 державним виконавцем у ВП №5861100 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, залишок якого на момент закінчення виконавчого провадження становить 948,21 грн.

Також, скаржник зазначає, що спадкоємицею за законом на частку померлого боржника є його дочка ОСОБА_4 , яка до розгляду справи не залучалася.

У відзиві на апеляційну скаргу третьої особи, представник Позивача адвокат Ніколенко М.Є., просить апеляційну скаргу Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як законне і належним чином обґрунтоване без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку третьої особи державного виконавця Самчук А.В., яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, просила скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог про зняття арешту зі спадкового майна, з викладених у скарзі підстав, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ніколенка М.Є., який заперечував проти задоволенні апеляційної скарги державної виконавчої служби з викладених у відзиві підстав, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка площею 6,932 га, кадастровий номер 0:02:001:0605, розташована на території Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка належала померлому на праві власності та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцеві на праві власності на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 09.09.1992 р., посвідченого державним нотаріусом Криворізької державної нотаріальної контори Рогожиною А.В., зареєстрований у реєстрі за № 1731 (а.с.9,8).

Спадкоємцем, відповідно ч.1 ст.1266 ЦК України (за правом представлення) після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 позивач по справі, оскільки батько останнього ОСОБА_1 , який був сином померлого ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №595/2020 заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 28-42).

Позивач, як спадкоємець за правом представлення, звернувся до Шостої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті діда ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, постановою державного нотаріуса від 24 березня 2021 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з наявністю арешту щодо нерухомого майна належного померлому (а.с.43).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №281431927 від 27.10.2021, видно, що постановою про арешт майна боржника серія та номер:58611001 виданою 14.03.2019 року старшим державним виконавцем Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Самчук А.В., номер запису про обтяження 30790019 від 20.03.2019 року, стосовно майна боржника ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (а.с.9).

У відповіді наданої Криворізьким відділом державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м.Дніпро) 03.11.2021, на адвокатський запит представнику позивача, повідомлено, що виконавче провадження №58611001 за виконавчим листом №177/1484/18 від 20.12.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 11898, 28 грн. перебувало у відділі на виконанні, востаннє у період з 14.03.2019 року по 11.06.2020 року та було закінчено на підставі п.3 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що боржник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 а/з №529, відповідно до відповіді Шостої криворізької державної нотаріальної контори на момент закінчення виконавчого провадження із заявою про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 14.03.2019 року на підставі ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт майна боржника, відповідне обтяження було внесено до ДРРП на нерухомого майна, № обтяження 30790019 (спеціальний підрозділ).

Стягнення боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження за ВП №5861100 проводилось з доходів (пенсії) боржника відповідно до даних АСВП на момент закінчення виконавчого провадження залишок боргу складає - 9723, 46 грн., залишок виконавчого збору - 948, 21 гр., витрати виконавчого провадження стягнено у повному обсязі. Щодо зняття арешту з майна повідомлено, що відсутні законні підстави для зняття арешту з майна (а.с. 15).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 виходив з обґрунтованості цих позовних вимог та необхідність їх задоволення шляхом зняття арешту з нерухомого майна, що належало ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , який накладено 20.03.2019 за номером запису про обтяження 30790019 (спеціальний розділ), постановою старшого державного виконавця Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Самчук А.В. про арешт майна боржника ВП 58611001 від 14.03.2019.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що державний виконавець, закінчуючи постановою від 11.06.2020 виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_3 , у зв`язку з його смертю, не вирішив питання про зняття арешту з належного боржникові майна, а позивач не є учасником виконавчого провадження №58611001, стягувач, АТ КБ «Приватбанк», не вчинив будь-яких дій щодо оскарження рішень (дій) державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження, заміни боржника у виконавчому провадженні його спадкоємцем, тоді як позивач ОСОБА_1 , звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_3 набув право на спадщину на належне останньому нерухоме майно, на яке накладено обтяження у вигляді арешту, тому наявні підстави для зняття арешту з нерухомого майна, яке належало ОСОБА_3 .

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та погоджується з доводами третьої особи, викладеними в апеляційній скарзі, виходячи з наступних підстав.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте, суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи зі змісту ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положень ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 2 цього Закону, засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Стаття 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає перелік рішень, які підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону, до яких законодавець відніс, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Пунктом 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувана чи боржника.

Відповідно до норм ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені п.2 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Відповідно до п.15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження.

Відповіддю Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 03.11.2021, на адвокатський запит Ніколенка М.Є. встановлено, що виконавче провадження №58611001 за виконавчим листом №177/1484/18 від 20.12.2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 11 898, 28 грн. перебувало у відділі на виконанні, востаннє у період з 14.03.2019 року по 11.06.2020 року та було закінчено на підставі п.3 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника 18.04.2020.

Також встановлено, що в рамках виконавчого провадження державним виконавцем 14.03.2019 року на підставі ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт майна боржника, відповідне обтяження було внесено до ДРРП на нерухомого майна, № обтяження 30790019 (спеціальний підрозділ).

Стягнення боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження проводилось з доходів (пенсії) боржника та відповідно до даних АСВП на момент закінчення виконавчого провадження (11.06.2020) залишок боргу померлого боржника складав - 9723, 46 грн., залишок недоплаченого виконавчого збору складав - 948, 21 гр., витрати виконавчого провадження були стягнуті у повному обсязі.

Матеріалами спадкової справи встановлено, що дочка померлого боржника ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернулася до Шостої криворізької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 13 жовтня 2020 року, тобто у встановлений законом шестимісячний строк, який закінчувався 18 жовтня 2020 року (а.с.128).

У заяві про прийняття спадщини ОСОБА_4 зазначала про відсутність інших спадкоємців за коном.

У заяві від 09 березня 2021 року до Шостої криворізької нотаріальної контори Квасіхіна О.В. просила ввести до кола спадкоємців онука померлого ОСОБА_3 позивача по справі ОСОБА_1 (а.с. 29).

Позивач ОСОБА_1 також 09 березня 2021 року звернувся до Шостої криворізької нотаріальної контори із заявою - повідомленням про прийняття ним спадщини після смерті діда в порядку ст.1266 ЦК України (а.с.30)

В подальшому 24 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся Шостої криворізької нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом та отримав у цей же день від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з наявністю арешту на нерухоме майно належне померлому спадкодавцю (а.с.42).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції державний виконавець Самчук А.В. пояснила, що до неї з питанням про зняття арешту з майна померлого батька зверталася інша спадкоємиця ОСОБА_4 , який було роз`яснено, що під час закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника, арешт, у відповідності донорм ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» не міг був знятий через залишок непогашеного виконавчого збору в розмірі 948, 21 грн., при цьому ОСОБА_4 було повідомлено про наявність непогашеного померлим боржником боргу в сумі 9723,46 грн. і остання взяла у неї реквізити для сплати залишкувиконавчого збору та непогашеного її батьком кредитного боргу, однак так і не сплатила ні залишок виконавчого збору, ні залишок боргу.

На підставі наведених вище норм спеціального закону (Закону України «Про виконавче провадження») дії державного виконавця при закінченні 11.06.2020 року на підставі п.3 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника 18.04.2020 без зняття раніше накладеного арешту (14.032019) на все належне боржнику майно були правомірними, вчиненими в межах наданих їй повноважень, тому висновок суду першої інстанції про те, що державний виконавець при закінченні виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника повинен був зняти раніше накладений арешт на його майно, колегія суддів вважає неправильним та у цій частині повністю погоджується з доводами скаржника.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Третьою особою при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір в розмірі 1488,60 грн. (а.с.119), який підлягає стягненню з позивача на користь Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Керуючисьст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу третьої особи Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) задовольнити.

Заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Криворізький відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення з-під арешту спадкового майна.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1488,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: