Справа №465/4801/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді Зуєвич Л.Л., розглянувши заяву відповідача про надання строку для примирення, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_2 / ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса вказана позивачем: АДРЕСА_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

29.08.2022 вказана позовна заява, датована 27.08.2022, за підписом позивачки надійшла до Франківського районного суду міста Львова, в якій позивачка просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 20.04.2013 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 408.

Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 12.09.2022 справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Зазначена ухвала мотивована тим, що зареєстрованим місцем відповідача є адреса: АДРЕСА_3 .

Вказана ухвала в установленому законом процесуальному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили.

18.10.2021 вказана справа надійшла до Солом`янського районного суду міста Києва з супровідним листом Франківського районного суду міста Львова від 29.09.2022.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 01.11.2022.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07.11.2022 вказаний позов прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Щодо заяви про надання строку для примирення

Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2022 відповідачем ( ОСОБА_2 ) до суду була подана заява якій він просить суд:

- Надати подружжя строк для примирення протягом 6 шести місяців;

- Зупинити провадження у справі

В обґрунтування такої заяви, зокрема, вказано наступне:

«В розмові з дружиною (позивачкою) мені стало, що вона подала позовну заяву до суду про розірвання між нами шлюбу.

Хочу відзначити, що в кожній сім`ї бувають непорозуміння і клопоти. Нажаль, всупереч звичному способу життя настала пандемія - СОVID 19, яка торкнулася мою дружину, вона тяжко перенесла захворювання, їй при лікуванні доводилось вживати досить потужні лікарські препарати, які згубно впливають на психіку людини. Але саме критичне в Україну увірвалася війна, а моя дружина є працівником ЗСУ - викладач Національної академії сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного і їй майже щодня доводилось чути відомості про смерть своїх вихованців чи колег по роботі.

Хочу відзначити, що по характеру моя дружина є тонкою і дуже чуйною людиною і дуже близько сприймає трагічні обставини сьогодення.

Фактично моя дружина емоційно була спорожніла і в середині мала місце пустота, оскільки наша сімейна чаша була майже спорожнівша.

Нажаль, в цей період часу (кінець березня 2022р.) між нами мав місце конфлікт, який критично вплинув на сприйняття і бачення наших відносин . Критична обставина полягає в тому, що в той момент, коли ми мали б згуртуватися і підтримувати один одного відбувся конфлікт.

У зв`язку з війною в Україні я був мобілізований і з 10.05.2022 року прохожу службу в ЗСУ .

Хочу відзначити, що після даного конфлікту мало місце примирення (в червні 2022р.) і в нашому житті настало продовження повноцінних сімейних відносини (злагода, розуміння, відкриті розмови, потяг і бажання бути разом, по максимуму приділяти часу один одному).

Однак, в кінці липня 2022 року при спільній поїздці до бабусі дружини, остання каже мені що хоче розлучитися і більше не може спільно жити, на ці слова я сказав: Що тобі робиться, моя радість» . Я був шокований не розуміючи, що відбувається.

Хочу відзначити, що від шлюбу в нас є двоє прекрасних дітей : Емілія -2013 р.н. та ОСОБА_3 - 2018 р.н., які мали б зростати в повноцінній сім`ї.

З 20.04.2022 і по даний момент дітки знаходяться з матір`ю і батьком дружини - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за кордоном у Чеській Республіці.

Хочу відзначити, що я твердо стою за збереження інституту сім`ї і вкрай не хотів би передавати у спадок дітям модель виховання і зростання в роз`єднаній сім`ї і важливим є те, що в мене є щирі і відверті почуття до дружини -любов. Я вірю в те, що вона те ж глибині своєї душі тримає такі ж почуття до мене .

Ми з дружиною розуміємо наші помилки.

Мною, з метою корегування і відновлення наших сімейних відносин було запропоновано дружині піти до сімейного психолога в Центр психічного здоров`я та терапії «Простір надії» щоб спільно провести роботу над собою і якісно покращити відносини.

Дружина декілька разів змінювала свою позицію щодо відвідин психолога. При зустрічі 18.09.2022 року дружина повідомила, що згідна на початку жовтня спільно піти до Центр психічного здоров`я та терапії «Простір надії», оскільки тоді в неї буде вільніший графік - курсанти поїдуть на полігон і в неї зменшиться навчальне навантаження.

Вважаю за необхідне збереження сім`ї та надання судом строку на примирення. Допускаю, що основним містком возз'єднання сім'ї є діти, які в кінці вересня 2022 мають прибути з за кордону .

Вважаю, що в нас не має об`єктивних підстав для розірвання шлюбу.»

Щодо заперечень позивача на заяву про надання строку для примирення

11.11.2022 до суду надійшла заява позивача ( ОСОБА_1 ), в якій вона просить відмовити відповідачу в задоволенні заяви про надання строку для примирення.

В обґрунтування заяви, зокрема, вказує, що:

-Заперечує в категоричній формі, щодо надання судом сторонам, як подружжю, часу для примирення;

-З відповідачем ми не проживає вже більше 8-ми місяців, і жодних намірів щодо примирення немає;

-Відповідач, подаючи до суду заяву щодо надання строку для примирення затягує час.

Мотиви суду

Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про задоволення клопотання та вважає за необхідне надати сторонам строк на примирення, виходячи з наступного.

Статтею 111 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що суд вживає заходів що до примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Суд враховує у якості консультативних роз`яснення, наведені в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) викладена правова позиція відповідно до якої:

«За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.

Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Разом з тим, як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

При цьому суд враховує також наступне.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Як свідчить аналіз норм законодавства, надання строку на примирення є категорією особистісних стосунків чоловіка та дружини, надання можливості відновити саме ці стосунки на засадах взаємної любові, розуміння та підтримки.

Надаючи сторонам строк для примирення суд, як правило, виходить з того, що сторонам необхідний час задля врівноваження емоційного стану, усвідомлення ними значення своїх дій та забезпечення можливості здійснити переоцінку своєї поведінки і реалізувати заходи, які вони вважають за необхідне задля відновлення гармонії у сімейних стосунках.

Необхідність застосування такого заходу для примирення подружжя обумовлена тим, що його застосування не суперечить моральним засадам суспільства, а відтак не завдаватиме шкоди законним правам та інтересам учасникам спірних правовідносин.

Частиною 10 ст. 10 ЦПК України встановлено, що забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною 3 ст. 2 ЦПК України передбачено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 111 Сімейного кодексу України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Беручи до уваги наведене, обґрунтування вимог сторін, фактичні взаємини сторін у даній конкретній справі, як подружжя, а також категоричне небажання позивача зберегти шлюб і сім`ю та те, що сторони після подання позивачем позову про розірвання шлюбу (27.08.2022), до цього часу не примирились, натомість позивач подав суду 08.11.2022 заяву з проханням не надавати строк для примирення, при цьому і надалі наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що надання подружжю строку для примирення є недоцільним та суперечитиме інтересам позивача і моральним засадам.

За викладених обставин клопотання відповідача про надання строку для примирення задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 111 Сімейного кодексу України,

ст.ст. 258, 259, 260, 263, 268, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви відповідача про надання строку для примирення, поданої у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Л. Зуєвич