Ухвала

11 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 493/4/21

провадження № 61-10829ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 18 квітня 2004 року біля 19 год 00 хв ОСОБА_2 , проїжджаючи с. Бензарі Балтського району Одеської області на автомобілі марки «ВАЗ 2105», державний номерний знак НОМЕР_1 , при здійсненні повороту ліворуч на другорядну дорогу, порушуючи вимоги пунктів 10.1., 10.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), не надав переваги в русі автомобілю марки «ЗАЗ Daewoo Sens», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який рухався назустріч, внаслідок чого допустив зіткнення вказаних транспортних засобів.

Вироком Любашівського районного суду Одеської області від 14 березня 2016 року позивача виправдано за недоведеністю вини. Жодних доказів того, що скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) стало наслідком порушення ПДР обома учасниками пригоди ні суд, ні органи досудового слідства не встановили. Однак всі докази вказують на вину відповідача.

Одеським апеляційним судом та Верховним судом встановлено неправомірні дії відповідача ОСОБА_2 , які призвели до ДТП, та спричинили позивачеві майнові збитки.

Неправомірними діями ОСОБА_2 заподіяв йому моральну шкоду на суму 100 000,00 грн.

Після ДТП він тривалий час не мав змоги користуватися своїм автомобілем і переносив неподобства у зв`язку з тим, що було порушено кримінальне провадження, яке не давало йому змоги тривалий час відновлювати пошкоджений автомобіль. Він був змушений продати автомобіль в пошкодженому стані, значно дешевше, чим була його вартість, що спричинило йому майнові збитки.

Позивач зазначав, що разом зі штучно створеними прокуратурою доказів його вини, однією з підстав незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності стали неправомірні дії ОСОБА_2 який, будучи винним у скоєнні ДТП, на досудовому розслідуванні безпідставно видавав себе за потерпілого, надавав неправдиві свідчення, у тому числі в суді, стосовно обставин ДТП, штучно створював докази його вини, здійснював на позивача психологічний тиск, та безпідставно наполягав на притягненні його до кримінальної відповідальності.

Зазначене принижувало честь, гідність та престиж позивача, він переживав моральні переживання у зв`язку з ушкодженням свого майна, незаконним перебуванням під слідством і судом. З вини ОСОБА_2 порушено його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження використання свого авто, порушені стосунки з рідними, керівництвом і своїми підлеглими.

В результаті перенесених страждань і стресів погіршився стан його здоров`я, через що ОСОБА_1 переніс психологічний стрес та 19 квітня 2013 року потрапив до лікарні з гіпертонічним кризом. Не дивлячись на це ОСОБА_2 продовжував свої неправомірні дії, він не з`являвся до суду і не давав правдиві свідчення, у зв`язку з цим 11 червня 2013 року він знову переніс гіпертонічний криз, який пов`язаний з неправдивими звинуваченнями його з боку ОСОБА_2 і потрапив до лікарні. Після цього він ще неодноразово звертався за медичною допомогою.

Позивач просив стягнути з відповідача у якості відшкодування моральної шкоди грошову суму у розмірі 100 000,00 грн, а також судові витрати на правничу допомогу.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю, у зв`язку з пропуском позовної давності.

Постановою Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2022 року змінено шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті залишено без змін.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційних скарг, дійшов висновку про те, що в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди заподіяної шляхом пошкодження майна слід відмовити з підстав пропуску позовної давності, а в частині заподіяння моральної шкоди неправомірною поведінкою відповідача, яка полягає у приниженні його честі, гідності та ділової репутації, - з підстав недоведеності неправомірної поведінки відповідача.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення суду про задоволення його позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з таких підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального права України (далі - ЦПК України), не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року становить 2 481,00 грн.

Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Ціна позову у цій справі становить 100 000,00 грнта не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 100 = 248 100,00 грн).

Касаційна скарга ОСОБА_1 містить посилання на те, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктами «а», «в» частини третьої статті 389 ЦПК України.

Право на касаційне оскарження у малозначній справі ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що порушене у ній питання стосується права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування позовної давності на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав.

Зазначені доводи є необґрунтованими, оскільки перелік вимог, на які позовна давність не поширюється врегульовано положеннями статті 268 ЦК України, а прикладів неоднакового застосування судами одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах заявником не наведено і доказів на їх підтвердження не надано.

Наведені заявником доводи по своїй суті зводяться до незгоди із висновками суду апеляційної інстанції, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Крім того, аналіз судових рішень у справі та наведені заявником у скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що дана справа має виняткове значення для заявника (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Інших посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню,касаційна скарга не містить.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства і не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак