Справа № 541/1274/22
Номер провадження 2/541/610/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 листопада 2022 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Миргородської міської ради Миргородського району Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечна Надія Павлівна, ОСОБА_4 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Миргородської міської ради Миргородського району Полтавської області, треті особи: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечна Н.П., ОСОБА_4 , про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Свій позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_2 , зареєстровано в ДКП «Миргородтехінвентаризації» за реєстром № 333 в реєстраційній книзі 2 згідно договору купівлі-продажу від 16.04.1998 року, зареєстрованого на Товарній Біржі «Українська біржа нерухомості» за реєстровим № Т-475Д за ОСОБА_5 .. В листопаді 2021 року він та дружина померлого, його матір ОСОБА_4 , звернулися до приватного нотаріуса Наконечної Н.П. з пакетом документів для заведення спадкової справи. Його матір ОСОБА_4 відмовилася від своєї частки на його користь, а він подав заяву про прийняття спадщини. Приватний нотаріус відкрив спадкову справу №95/20212 на майно померлого ОСОБА_5 .. Постановою приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій №325/02-31 від 11.11.2021р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, зареєстрований належним чином, а саме, договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 78,6 кв. м., житлова площа 37,1 кв. м., прибудова «а», прибудова «а2», прибудова «а3», погріб «а1», навіс «а4», сарай «Б», літня кухня «Г», погріб «г», прибудова до літньої кухні «г1», сарай-прибудова «Д», вбиральня «Е», колодязь питний «№ 1», газопровід «№ 2», пробойний колодязь «№3», вигрібна яма «№4», ворота з хвірткою «№5», Огорожа «№6», огорожа «№7», які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 08.07.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.08.2022р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 04.10.2022р. за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Від позивача та його представника ОСОБА_6 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Третя особа ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача Миргородської міської ради подав заяву про розгляд справи на розсуд суду.

Інші учасники справи, сповіщені належним чином про дату, час там місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 11.07.1981 року (а.с.8).

Крім того, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 02.03.2012р. (а.с. 9). Після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі, у вигляді житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (попередня адреса: АДРЕСА_2 , зареєстровано в ДКП «Миргородтехінвентаризації» за реєстром № 333 в реєстраційній книзі 2 згідно договору купівлі-продажу від 16.04.1998 року, зареєстрованого на Товарній Біржі «Українська біржа нерухомості» за реєстровим № Т-475Д.

З заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечної Н.П. звернувся його син ОСОБА_1 .. Крім того, з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до нотаріуса звернулась дружина померлого ОСОБА_4 .. У зв`язку з чим була заведена спадкова справа №95/2012, з якої також вбачається, що заяв від інших спадкоємців спадкова справа не містить (а.с.75-80).

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 спадщину фактично прийняв його син ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 09.06.2015р. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку, розміром 2,1314 га, що розташована на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, посвідчене приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечною Н.П., реєстровий номер 710 (а.с. 80).

Постановою приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій №325/02-31 від 11.11.2021р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, зареєстрований належним чином, а саме, договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (а.с. 23).

Судом встановлено, що 16 квітня 1998 року ОСОБА_5 придбав на підставі договору купівлі-продажу у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_2 , який в цілому складається з: А-1 житловий будинок пл. 26,00 кв.м., Б- сарай, В- сарай, Г- літня кухня, погріб під будинком, погріб під літньою кухнею, №1- колодязь, за який сплатив 8000,00грн.

Вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991р. був зареєстрований на Товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості (Полтавська філія)», реєстраційний №Т-475Д (а.с.13).

Крім того, право власності за ОСОБА_5 на зазначений житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу було зареєстровано Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації та записаний в реєстрову книгу №2 за реєстровим №333 від 16.04.1998р. (а.с.13 зворотня сторона).

Між сторонами по договору, тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з однієї сторони, та ОСОБА_5 , з другої сторони, була досягнута домовленість щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомості та відбулося повне його виконання: одна сторона (продавці) передали майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець прийняв майно і сплатив за нього певну грошову суму й сторони здійснили реєстрацію договору в Лубенському міжміському бюро технічної інвентаризації, але договір купівлі-продажу нерухомості не був посвідчений нотаріально через юридичну необізнаність сторін.

Згідно довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» №1139-Т від 24.01.2022р., станом на 31 грудня 2012 року за даними інвентаризаційної справи право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 (попередня назва: АДРЕСА_2 ) зареєстровано в ДКП «Миргородтехінвентаризація» за реєстровим №333 в реєстраційній книзі 2 згідно договору купівлі продажу від 16.04.1998 року, зареєстрованого на Товарній Біржі «Українська біржа нерухомості» за реєстровим №Т-475Д за ОСОБА_5 (а.с.22).

Відповідно до ч. 1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК Української РСР 1963 року.

За змістом ст.ст 128, 153 ЦК Української РСР (1963 року), чинного на час виникнення спірних правовідносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.224 ЦК Української РСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом.

Згідно ч.1 ст. 227 ЦК Української РСР (1963року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР (1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно ст.15 Закону України "Про товарні біржі" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Тобто, у період укладання спірного договору купівлі-продажу існувала колізія у чинному законодавстві, тому що, згідно ст.ст. 224, 227 ЦК Української РСР (1963 року) договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Але у відповідності зі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 р. «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставіч.2 ст. 47 ЦК(1963р.) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Реєстрація ДКП «Миргородтехінвентаризація» чи Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_5 права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 16.04.1998 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Отже, зазначене вище свідчить про узгодження між сторонами угоди щодо усіх істотних її умов, зокрема щодо факту продажу, об`єкту продажу нерухомості, ціни, продавці були власниками і мали право на відчуження будинку та отримали кошти за будинок, і всі ці умови відображені в письмовому договорі.

Досягнуті умови договору купівлі-продажу мали силу, сторонами не змінювалися і не оспорювалися, договір виконано продавцями і покупцем, тобто біржовий договір купівлі-продажу від 16 квітня 1998 року носив реальний характер, повністю виконаний сторонами. Реєстрація за ОСОБА_5 права власності на житловий будинок на підставі даного договору є законною та не оспорювалась.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується домовленість сторін угоди з усіх істотних умов договору і відбулося його повне виконання, вищезазначений договорів купівлі-продажу житлового будинку від 16.04.1998 року, зареєстрований на Товарній Біржі «Українська біржа нерухомості» за реєстровим № Т-475Д, є дійсним.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 3ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язані звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частина 5 ст.1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за законом майна свого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має можливості отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно у вигляді житлового будинку (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.11.2021р . а.с.23), чим порушуються його права.

Оскільки позивач виконав всі необхідні умови для прийняття спадщини, суд вважає за необхідне визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Нова Каховка Херсонської області, місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачі:

- Територіальна громада в особі Миргородської міської ради Миргородського району Полтавської області вул. Незалежності, буд. 17, м. Миргород, Полтавська область, ;

- ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 16 листопада 2022 року.

Суддя: О. М. Дністрян