Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/2697/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Щокань В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 і має пільги щодо оплати комунальних послуг. В даній квартирі зареєстровані дві особи: він і відповідач (колишня дружина). З червня 2019р. він припинив проживання к квартирі і пільги були зняті з даного житла.

Вказує, що відповідач до листопада 2021р. мала ключі від квартири, неодноразово до неї проникала, але не проживає в ній, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере. Крім того, 29.09.2021р. вона вселилася до квартири, на його вимогу сплачувати комунальні послуги відмовляється, а тому він був змушений звернутися до підприємства щодо відключення від холодної та гарячої води і щодо пломбування запірних вентилів у квартирі. Отже, за період з липня 2019р. по червень 2022р. відповідач не проводила жодної оплати по утриманню житла, як і на сьогодні; згоди між сторонами щодо відшкодування витрат та утримання квартири не досягнуто. Таким чином, позивач вважає, що відповідачем порушені його права, оскільки він вимушено несе збитки, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг, а тому вважає, що має право зворотної вимоги до відповідача.

Також позивач вказує, що ним здійснено оплату до КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради виплат на виконання рішення Придніпровського райсуду м. Черкаси від 22.02.2021р. за користування послугами з водопостачання та водовідведення на суму 4299грн. 40коп.

Таким чином, посилаючись на ст.ст. 4, 16, 509, 544, 614, 623 ЦК України, ст.ст. 156, 162 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», просить суд, - стягнути з ОСОБА_3 на свою користь грошові кошти в розмірі 4299грн. 40коп.

Ухвалою суду від 20.07.2022р. прийнято, відкрито провадження по справі та визначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку сторони не заперечували.

Відповідачем подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що позовні вимоги безпідставні та необгрунтовані. Крім того, вказує, що за судовим рішенням кошти за надані послуги стягнуті з позивача, оскільки він є власником квартири і з ним укладений відповідний договір із КУП «Черкасиводоканал»; позивач не надав докази про те, що вона є співвласником квартири, а тому відсутні підстави для звернення до неї з позовом із вимогою в порядку регресу; вона орендує інше житло, оскільки ОСОБА_1 заперечує її право на володіння та користування спірною квартирою; на даний час триває судовий розгляд справи за її позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, в тому числі і квартири АДРЕСА_2 ; вказує, що вона на даний час не є членом сім`ї власника квартири; позивачем не надані докази про те, що вона проживала у квартирі, враховуючи, що як вказує, - вона у квартирі не проживає з липня 2017р. і фактично не споживає послуги вже чотири роки.

Позивачем відповідь на відзив подана не була.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, враховуючи викладене у позовній заяві. Зазначив, що відповідач постійно з 29.09.2021р. по 29.10.2021р. проживала у квартирі і на його вимоги сплатити комунальні послуги відмовилась. З липня 2019р. по червень 2020р. вона взагалі не утримувала житло, домовленості між ними щодо користування квартирою відсутні. Підтвердив факт про те, що на даний час він є власником квартири і справа про поділ майна розглядається іншим судом. Вказав, що відповідач має ключі від квартири; за судовим рішенням він повністю сплати заборгованість, що виникла за період часу з 01.01.2020р. по 30.11.2021р. перед КП «Черкасиводоканал» у розмірі 4299грн. 40коп. З 2017 роки сторони розлучені; він у квартирі не жив і не користувався ЖКП. Крім того, 29.09.2021р. він дізнався, що ОСОБА_2 вселилася до квартири АДРЕСА_2 . Згодом, 05.10.2021р. він прийшов до помешкання і викликав працівників поліції. Заборгованість за проживання у квартирі відповідач не сплатила і за його заявою підприємством була відключена вода у квартирі. До 02.11.2021р. відповідач періодично приходила до квартири, де жила у періоди, коли він перебував на лікування або в санаторіях. Де проживає відповідач і, де вона користується водою, йому не відомо.

В судовому засіданні відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи відзиву. Зазначила, що кошти за ЖКП стягнуті з ОСОБА_1 за рішенням суду, а тому вона не повинна сплачувати йому кошти, враховуючи, що на даний час вона і не являється співвласником квартири (інший суд розглядає справу про поділ майна подружжя). Вона у квартирі не проживає і не користується ЖКП з 29 липня 2017р. Крім того, 29.09.2021р. вона вселилася до квартири (зайняла лише одну кімнату), оскільки там зареєстрована, проживала десь до 06.10.2021р. і вважає, що має право на проживання, але він прийшов і побив її, відключив комунальні послуги (воду, електроенергію та газ) і вона втекла з квартири; вказує, що позивач не дає їй проживати у квартирі. В квартирі і досі наявне її майно.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

Встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 являється ОСОБА_1 , що підтверджується даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.02.2021р., витягу №1269279 від 15.03.2013р. та договором купівлі-продажу від 15.03.2013р., посвідченого нотаріусом, реєстр №506.

На даний час триває розгляд справи №711/7372/18 про поділ майна подружжя між сторонами.

Відповідно до даних довідки з Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 05.07.2022р. ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою з 30.07.2013р.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.02.2022р. (справа №711/7501/21) з ОСОБА_1 на користь КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради стягнута заборгованість за водопостачання та водовідведення за період з 01.01.202р. по 30.11.2021р. у розмірі 4299грн. 40коп., в т.ч. інфляційні 1грн. 49коп. та 3% річних 7грн. 78коп. При цьому, заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення складають 4290грн. 13коп.

Вказане судове рішення набрало законної сили. Крім того, судом досліджено розрахунок заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 , за період з 01.01.2020р. по 30.06.2022р. Інформації про розділені особі рахунки немає.

Досліджуючи обставини, які були встановлені під час розгляду с прави №711/7501/21 та викладені у судовому рішення, враховуючи дані вказаного розрахунку та пояснення сторін, судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 не були встановлені лічильники обліку споживання холодної та гарячої води; плата за ці послуги нараховувалася на одну особу позивача, на якого і відкритий особовий рахунок; 27.10.2021р. підприємством «Черкасиводоканал» перекритий вентиль на подачу води до квартири.

Відповідно до інформації, що викладена у листі від 13.06.2022р. №1596/12 з КП «Черкасиводоканал», станом на 03.06.2022р. ОСОБА_1 повністю сплатив заборгованість за надані ЖКП, яка визначена рішенням суду від 22.02.2022р. у сумі 4299грн. 40коп.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, в редакції, що чинна з 09 червня 2018 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення передбачені статтями 23 та 24 цього Закону.

Також, нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, в редакції, яка діяла на час виниклих правовідносин.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як передбачено ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї (ст. 64 ЖК України).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Під час розгляду справи, судом встановлено, про що зазначила і сама відповідач, що вона вселилася і проживала у спірній квартирі з 29.09.2021р. При цьому, вона не довела, коли саме вона виселилася з квартири. Враховуючи той факт, що підприємством «Черкасиводоканал» перекритий вентиль на подачу води до помешкання 27.10.2021р. і на цей час ОСОБА_2 вже не проживала у квартирі, - відповідно, відповідач не могла користуватися послугами з постачання води та водовідведення з цього часу, то слід стягнути з неї на користь позивача заборгованість за фактичне користування нею цими послугами у розмірі 174грн. 87коп. (заборгованість за рішенням суду станом на 01.11.2021р. складає 4290грн.13коп.; нарахування: абонплата, водопостачання та водовідведення 13,94 + 77,15 + 106,70 = 197,79грн. : 30 кал.дн. х 2 кал.дн.= 13,186грн. за 29 та 30 вересня 2021р.; 13,94+ 64,71 + 89,50= 1687,15грн. : 26 кал.дн. х 25 кал.дн. = 161,68грн. з 01.01.2021р. по 25.10.2021р.; з 29.09.2021р. по 25.10.2021р. 13,19грн. + 161,68грн. = 174грн. 87коп.).

При цьому, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як власник нерухомого майна, фактично поніс такі витрати, враховуючи виконане ним судове рішення та той факт, що у період часу з 29.09. по 25.10.2021р. він не користувався послугами з водопостачання та водовідведення, які підприємством «Черкасиводоканал» надавались до квартири АДРЕСА_2 .

Крім того, за результатами розгляду справи, суд приходить до висновку, що відсутні докази вважати, що ОСОБА_2 в інші періоди часу, тобто у період виниклої заборгованості, нарахованої підприємством, проживала у квартирі АДРЕСА_1 , а тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Також не підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошових коштів, які були сплачені ОСОБА_1 за рішенням суду від 22.02.2022р. як інфляційні - 1грн. 49коп. та 3% річних 7грн. 78коп., оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, за які саме місяці такі нарахування були здійснені підприємством «Черкасиводоканал», рішення суду від 22.02.2022р. не містить відповідних розрахунків, а у наданому позивачем розрахунку заборгованості, складеного підприємством таких нарахувань також не вказано. Крім того, й сам позивач не навів у позовній заяві відповідні нарахування та розрахунки заборгованості. При цьому, суд звертає увагу на існуючий порядок та методики нарахування інфляційних втрат та 3% річних у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України). Також на думку суду, позивачем не доведено, що відповідач повинна нести відповідальність за нормами ст. 625 ЦК України.

Отже, за результатами розгляду справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи вище викладені доводи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 40грн. 40коп. (позовні вимоги задоволені на 4,07%; розмір судового збору для такої категорії справи складає 992грн. 40коп.; 4,07% х 992,40грн. : 100% = 40грн. 40коп.). Слід зазначити, що позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, враховуючи норми ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ним надано посвідчення серія НОМЕР_2 (встановлена 2 група інвалідності).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , код НОМЕР_4 ) грошові кошти у розмірі 174грн. 87коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , код НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 40грн. 40коп.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 14.11.2022р.

Головуючий: С. М. Позарецька