СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/27457/21

пр. № 2/759/1761/22

19 жовтня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Єросова І.Ю.,

при секретарі судових засідань Ткачук К.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання недостовірною та спросутвання інформації,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2021 року засобами поштвого зв`язку ОСОБА_4 , яка представляє інтереси позивача звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати недостовірною та спростувати інформацію поширену відповідачем на сайті wohoo.ua під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », стягнути витрати пов`язані зі збиранням доказів у розмірі 5100,00 грн., витрати на послуги адвоката у розмірі 5000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Позов обгрунтовано неправдивістю поширеної інформації, а саме наступних відгуків: 1. «Замутили сайт где сами себе отзывы пишут типа на ФБ им люди оставили, а страница то закрыта их на фб, как они там пишут тогда?)))))))

на гугл картах нет, странно почему если такая крутая компания? да просто потому, что закидают шапками. отзывов в интернете ноль! зато, на их сайте красуется информация о тысячи отзывов положительных и рекомендаций, вот только где они?????? короче стандартное дело, запиленое на шаблоне на коленках, а пафоса ну просто тесла)))»; 2. «Мав щось схоже на "консультацію" з представником ціє ніби фірми, по діалогу швидко зрозумів що маю справу зі звичайним менеджером профаном, але головне тричі почув проте як скільки і куди проплачувати гроші. Щоб вимагати 21к гривень за підбір, треба ж бути фахівцем цього ремесла, а не профаном якимось.»; 3.«Заказывал проверку авто в данной конторке, город Одесса. эксперт ОСОБА_5 прекрасно выполнил свою работу, в процессе общения с ним выяснилось что он является автономным экспертом, а данная компания просто обычный посредник, и никакого отношения к автоподбору не имеет. Так и не понял за что заплатил такие сумасшедшие деньги, за автоподбор или за маркетинг? Очень дорого, необоснованно дорого за тыканье кузова машины китайским прибором !!! Не рекомендую!!!».

Як зазначає позивач, вказавні відгуки відображають неправдиву інформацію, та порочать честь гідність та ділову репутацію позивача. Позивачем було встановлено, що відповідач є власником ресурсу з зазначеною інформацією. Відповідач у добровільному порядку відмовляється вилучати вказану інформацію. Позивач вказує, що для залишення відгуку на сайті відповідача не потребується жодної реєстрації, у зв`язку з чим будь яка особа, яку в майбутньому неможливо бути встановити, може залишати негативний відгук, що не відповідає дійсності.

Ухвалою суду від 07.12.2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.01.2022 р. до суду надійшов відзив від представника відповідача адвоката Тіхова О.С., у якому він повністю заперечує позовні вимоги посилаючись на те, що відповідач не знайомий з позивачем та не розміщував будь-якої інформації стосовно позивача та його послуг. Також відповідач посилається на публічну оферту, згідно з умовами якої дописувачі коментарів на сайті несуть відповідальність за її зміст одноособово. Також зазначає, що поширена інформація є оціночним судженням.

Заслухивши учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до частини першої статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За змістом статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до частини першої статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації (частина перша статті 299 ЦК України).

Під діловою репутацією особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин:

- поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

- поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

- поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

- поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому і самореалізації кожної окремої особи.

Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки "інформації" чи "ідей", які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає "демократичного суспільства" (рішення у справі "Карпюк та інші проти України" від 6 жовтня 2015 року).

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо різниці між поняттями "оціночне судження" та "факти". Так, у пункті 39 рішення ЄСПЛ від 28 березня 2013 року у справі "Нова Газета" і Бородянський проти Росії" вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У пункті 75 рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 у справі "Фельдек проти Словаччини" суд зазначив, що, на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести.

Відповідно до ст. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник вебсайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Судом встановлено, що 29.07.2021 р., 23.04.2020 р., 07.05.2020 р. на інтернет сторінці «Wahoo.ua» було розміщено відгуки негативного змісту стосовно «Теst Driver диагностика авто перед покупкой». Кожен відгук було залишено з окремої IP адреси, що підтверджується доказами наданими відповідачем.

Позивач зазначає, що встановлення осіб, що залишили відгуки на вказаному сайті не вбачається можливим. Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів спроб позивача у пошуку такої інформації (щодо належності вказаних коментарів реальним особам), а саме здійснення письмових звернень до відповідача з відповідним запитом. Таким чином, позивач звертається до суду з позовом до відповідача не зробивши спроб у встановленні осіб авторів зазначених відгуків. Вказане дає підстави вважати, що вина відповідача у даному випадку не може бути встановлена у зв`язку з відсутністю доведеного факту неможливості встановлення дописувачів вказаних відгуків.

Окрім того, надані позивачем докази належності відповідачу на праві власності інтернет ресурсу «Wahoo.ua», а саме відповідь ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» від 09.09.2021 р., відповіді ТОВ «Центр інтернет-імен України» від 03.09.2021 р., не дають підстав вважати, що вказаний ресурс дійсно належить фізичній особі ОСОБА_3 . Слід зазначити, що відповідач у судовому засіданні повідомив, що вказаний сайт дійсно має до нього відношення, але як до фізичної особи підприємця, а не фізичної особи, що має юридичне значення при визначенні підвідомчості позову та задоволенні позовних вимог, які грунтуються на обранні конкретного способу захисту.

Окрім того слід зазначити, що зі змісту зазначених дописів вбачається, що вони за свою суттю є оціночним судженням, оскільки відображають якість послуг, що надаються та їх характер (а саме відповідність показника ціна-якість, відповідність заявлених показників задоволених клієнтів до реального фактичного показника, професіоналізм робітників компанії), що в свою чергу є суб`єктивним показником, який залежить від очікування конкретної людини до якості послуг, та не може бути виміряний за будь-якими точними параметрами.

Слід також зазначити, що з матеріалів справи та інформації здобутої у судовому засіданні, позивач здійснює свою діяльність будучи зареєстрованим як фізична особа підприємець, натомість звертається до суду як фізична особа.

Зважаючи на викладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6-13, 18, 19, 71-79, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання недостовірною та спросутвання інформації, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю. Єросова