Провадження № 22-ц/4808/1218/22
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2022 року, у складі судді Пастернак І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної і моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова група «ТАС», ОСОБА_4 про стягнення 76 885, 35 грн страхового відшкодування, 65 094, 65 грн матеріальної шкоди та стягнення в солідарному порядку 20 000,00 грн моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що 09 грудня 2018 року о 19.07 год. у м. Івано-Франківську по вул. Хіміків, ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки Сітроен д.н.з. НОМЕР_1 здійснив проїзд регульованого перехрестя вул. Хіміків - Тролейбусна на заборонений сигнал світлофора та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_1 . Внаслідок зіткнення транспортний засіб марки «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_2 допустив зіткнення з транспортним засобом марки Мітцубіші д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 .

У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Транспортний засіб Сітроен реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 був застрахованим у ПАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується полісом №АМ/5958750, який діяв з 00:00 год. 07.04.2018 року та до 06.04.2019 року. Згідно страхового поліса виплата матеріальної шкоди у разі настання страхового випадку (за шкоду заподіяну майну) становить 100 000 грн.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.03.2019 року у справі № 344/20478/18 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент скоєння ДТП та станом на час пред`явлення позову ОСОБА_1 володіє та розпоряджається транспортним засобом «Рено Меган», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно звіту за № 02/19 про оцінку колісного транспортного засобу від 08.04.2019 року за вих. № 4829 вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «Рено Меган», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП складає 165 094,65 грн. Однак ПАТ «Страхова група «ТАС» 06.05.2019 року перерахувала позивачу страхове відшкодування у розмірі 23114,65 грн.

Позивач вважав, що із ПАТ «Страхова група «ТАС» на його користь підлягає стягненню грошова сума в розмірі 76 885,35 грн, звідки, 100 000 грн (розмір страхової суми згідно полюсу АМ/5958750) - 23 114,65 грн (сума виплаченого страхового відшкодування) = 76 885,35 грн, а залишок матеріального збитку в розмірі 65094,65 грн слід стягнути з відповідача - ОСОБА_4 .

Позивач посилався також на те, що в результаті ДТП йому заподіяно моральну шкоду. «Лікувально-діагностичним центром Святого Луки», згідно амбулаторної картки пацієнта за № 2217 від 12.12.2018 року, йому діагностовано забій грудної клітки та забій м`яких тканин тазу, у зв`язку з чим змушений був пройти курс лікування. На відшкодування заподіяної моральної шкоди просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів 20 000,00 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова група «ТАС», ОСОБА_3 про стягнення 76885, 35 грн страхового відшкодування, 65094,65 грн матеріальної шкоди; стягнення в солідарному порядку 20000,00 грн моральної шкоди та стягнення 1620,00 грн витрат по оплаті судового збору відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними рішенням, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає його незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що згідно звіту за № 02/19 про оцінку колісного транспортного засобу від 08.04.2019 року за вих. № 4829, виконаного суб`єктом оціночної діяльності підприємцем ОСОБА_6 на замовлення АТ «Страхова група «ТАС», вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «Рено Меган», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, складає грошову суму в розмірі 165 094,65 грн.

Вважає, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та витрати товарної вартості перевищує його вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Тому з АТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача підлягала стягненню грошова сума в розмірі 76885,35 (різниця страхової суми та суми виплаченого страхового відшкодування), а залишок матеріального збитку в розмірі 65094,65 грн, як різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням, підлягає стягненню з ОСОБА_3 , правонаступника ОСОБА_7 , як винної особи.

Апелянт вважає, що факт завдання моральної шкоди підтверджується письмовими доказами, а саме як медичними документами так і поведінкою відповідачів, які не намагалися у мирний спосіб вирішити питання, а навпаки намагались вину у вчиненому ДТП покласти на позивача.

Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Представник АТ «Страхова група «ТАС» подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що згідно законодавства в межах страхової суми відшкодуванню страховиком підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, якщо транспортний засіб вважається знищеним.

АТ «СГ «ТАС» здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 23114,65 грн та належним чином і в повному обсязі виконало своє зобов`язання за Полісом №АМ/5958750.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 посилається на те, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.

Зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу і підтвердження та обґрунтування розміру завданої шкоди.

Вважає, що водій ОСОБА_1 рухався на заборонений жовтий сигнал світлофора, такі дії водія автомобіля «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_2 перебувають у причинному зв`язку із настанням ДТП, тому ступінь вини двох водіїв у цій ДТП становить по 50%, тому кожен з водіїв повинен відшкодувати заподіяну шкоду.

Крім того ОСОБА_1 не є власником автомобіля «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_2 , який отримав механічні пошкодження, а тому не мав права звертатись до суду з приводу відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження автомобіля. Також позивачем не доведено підстав для відшкодування моральної шкоди.

Просить залишити рішення суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив із того, що відповідач ПАТ «Страхова група «ТАС» виплатив позивачу суму страхового відшкодування у повному обсязі. виконав свої зобов`язання відповідно до закону. Доказів щодо понесених реальних витрат на ремонт транспортного засобу (рахунки, акти виконаних робіт, докази сплати робіт по здійсненню відновлювального ремонту ТЗ тощо) позивач суду не надав і не вказав про наявність таких доказів. Суд також дійшов висновку, що позивач не надав достатніх доказів заподіяння йому моральної шкоди.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 09 грудня 2018 року о 19.07 год. в м. Івано-Франківську по вул. Хіміків ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки Сітроен д.н.з. НОМЕР_1 здійснив проїзд регульованого перехрестя вул. Хіміків - Тролейбусна на заборонений сигнал світлофора та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_1 . Внаслідок зіткнення некерований транспортний засіб марки «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_2 допустив зіткнення з транспортним засобом марки Мітцубіші д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 .

Внаслідок вказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29.03.2019 року у справі № 344/20478/18 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно звіту №02/19 про оцінку колісного транспортного засобу від 24.12.2018 року на замовлення АТ «СГ «ТАС» (приватне) автомобіля Renault Megane р.н. НОМЕР_2 , власник ОСОБА_8 : ринкова вартість КТЗ: 165 094,65 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 105 098,69 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 178 595,83 грн, КФЗ - 0,51, коефіцієнт на матеріали пофарбування - 0,8, вартість нормо-годин: ремонтні роботи - 250 грн, фарбувальні роботи - 250 грн. Вартість матеріального збитку заподіяного власнику т/з Рено НОМЕР_2 внаслідок ДТП -165 094,65 грн.

Згідно звіту про оцінку т/з Renault Megane н.з НОМЕР_2 від 22.04.2019 року власник ОСОБА_8 , термін експлуатації 6 років встановлено, що ринкова вартість пошкодженого КТЗ Рено НОМЕР_2 станом на 2.04.2019 року складає: = 141 980,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Сітроен д.н.з. НОМЕР_1 на час ДТП була застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно полісу №АМ 5958750, страхувальник ОСОБА_4

АТ «Страхова група «ТАС» виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 23114,65 грн, що сторони не заперечують.

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди.

Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 30 вказаного Закону врегульовано порядок відшкодування шкоди, завданої власнику (володільцю) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, та яка пов`язана з фізичним знищенням транспортного засобу.

Пунктом 30.1 цієї статті зазначеного Закону передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону).

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

З таких же висновків виходив Верховний Суд у постановах від 19 вересня2018 року у справі № 643/4161/15 (провадження № 61-13692св18), від 31 березня 2021 року у справі № 127/19300/17 (провадження № 61-15592св19).

Установивши, що ремонт належного позивачу автомобіля вважається економічно необґрунтованим, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість на момент ДТП, суд першої інстанції правильно виходив з того, що розмір завданого позивачу матеріального збитку має становити різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1,2 ст. 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст. 12 та ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 залишив собі пошкоджений у ДТП автомобіль, хоча його відновлювальний ремонт визнано економічно необґрунтованим, страхова компанія виплатила йому страхове відшкодування в узгодженому з ним розмірі, визначеному на підставі положень пункту 3.2 статі 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в межах ліміту страхового відшкодування.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим.

Судом встановлено, що позивач не надав страховикові документальне підтвердження факту проведення ремонту в порядку статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».За наведених обставин, визначати розмір заподіяної шкоди необхідно на підставі доказів реальних витрат, що підтверджуються актами виконаних робіт та документами про оплату проведення відновлювального ремонту транспортного засобу. Однак позивач доказів того, що вартість ремонту перевищує сплачене страхове відшкодування, не надав і не вказав про наявність таких доказів, а оцінка вартості відновлювального ремонту без урахування зносу не може бути належним та допустимим доказом при визначення реальної вартості заподіяної шкоди при умові проведення відновлення пошкодженого транспортного засобу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди, який відповідає вартості пошкодженого автомобіля до ДТП, і страховою виплатою, оскільки позивачем не надано суду відомостей про понесення реальних витрат на ремонт транспортного засобу, що має значення для визначення розміру реального збитку, заподіяного позивачу.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що позивачем не доведено, що діями відповідачів йому завдано моральної шкоди. До позовної заяви не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння позивачу сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю чи інших втрат немайнового характеру саме з боку відповідачів.

З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 17 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин