Справа № 346/2834/22
Провадження № 2/346/1209/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю:

секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

У С Т А Н О В И В:

21.07.2022р. ОСОБА_3 звернувся до Коломийського міськрайонного суду з позовом в якому зазначив, що внаслідок умисних винних дій відповідача, які полягали в нанесенні ним удару головою в обличчя позивача, останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця в межах правої орбітальної ділянки та закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Внаслідок отриманих травм позивачем були витрачені кошти на придбання медикаментів на загальну суму 1174,00 грн., яка становить розмір заподіяної йому матеріальної шкоди. Окрім матеріальної позивач також вказує на заподіяння йому моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 60000,00 грн. В її обґрунтування зазначає, що тілесні ушкодження були заподіяні йому відповідачем в присутності його товаришів, з якими він знайомий з дитинства, що підірвало його авторитет, принизило його честь і гідність. Після цього спілкування з друзями різко погіршилося і це викликало в нього сильні душевні страждання, адже з цими людьми він проводив багато часу. Певний проміжок часу ОСОБА_3 був позбавлений можливості вести активне громадське життя, тривалий час перебував на лікуванні в Коломийській ЦРЛ в період Різдвяних на новорічних свят. В цей період разом з ним також перебували його родичі, які переживали за стан здоров`я, що зіпсувало всім святковий настрій. Також позивач був вимушений витрачати свідчий час та з`являтися на слідчі дії. До кінця січня 2022р. постійно відчував біль в голові через отриманий струс головного мозку, до теперішнього часу звертається за медичною допомогою, оскільки відчуває головний біль та тривожиться за свій стан здоров`я і про те, чи не вплинуть отримані ним травми на подальше життя. Таким чином, ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_4 матеріальну та моральну шкоду у вказаних сумах, а також компенсувати йому понесені витрати на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір.

31.08.2022р. представник відповідача подав відзив в якому зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 1174,00 грн. відповідач визнає повністю, а щодо стягнення моральної шкоди частково в сумі 3000,00 грн. В іншій частині дані вимоги вважають необґрунтованими, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами факт заподіяння йому моральної шкоди в заявленій до стягнення сумі. Зокрема до матеріалів позовної заяви не долучено будь-яких письмових доказів, в тому числі висновків експертів, які б підтверджували спричинення ОСОБА_3 моральної шкоди на суму 60000,00 грн. Таким чином, не аргументовані та не доведені вимоги позивача не можуть братися судом до уваги та враховуватися при винесенні рішення. Також вважають, що заявлена сума не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем та реально заподіяних тілесних ушкоджень позивачу, оскільки від отриманих травм він зазнав короткочасного розладу здоров`я, а ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, що є найлегшим видом кримінальних правопорушень. Крім цього, безпосередньому моменту нанесення тілесних ушкоджень передував словесний конфлікт, учасником якого, крім позивача та відповідача також був ОСОБА_5 , який також приймав участь в бійці на стороні ОСОБА_3 , що на думку сторони відповідача суттєво впливає на розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача. Також зазначив, що у постанові від 15.12.2020р. по справі №752/17832/14-ц ВП ВС вказала, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Вважають, що окремі твердження позивача не відповідають дійсності, оскільки заходи досудового врегулювання спору не вживалися і матеріали справи доказів їхнього вжиття не містять.

03.10.2022р. позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому не погодився з позицією сторони відповідача щодо необґрунтованості розміру заподіяної йому моральної шкоди, оскільки вважає, що вона полягає в фізичному болю та стражданнях від отриманих ним тілесних ушкоджень та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_4 та був змушений провести в лікарні період новорічних свят. Крім цього, вказав, що під час дізнання він неодноразово намагався вести діалог з відповідачем щодо відшкодування шкоди, однак останній не хотів врегулювати спір та дійти компромісу, а тому посилання у відзиві на недостовірність вжиття ним заходів досудового врегулювання спору не відповідають дійсності.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги на підставах та в розмірі вказаних в позовній заяві та наполягала на їхньому повному задоволенні. Також надала акт виконаних нею робіт при наданні правничих послуг позивачу та квитанцію про оплату їх вартості на суму 5500,00 грн., які були сплачені їй ОСОБА_3 , та які вона просила стягнути з відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 1174,00 грн., моральної шкоди в сумі 3000,00 грн. та судового збору. Витрати на правничу допомогу вважав завищеними та просив стягнути їх в розмірі 2000,00 грн., що, на його думку, буде справедливим.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість їхнього часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Коломийського міськрайонного суду від 15.02.2022р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190,00 грн.

Згідно даного вироку, 01.01.2022 року близько 05.00 години ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік кафе-бару «Дві сестри», що знаходиться в с. Кіданч, Печеніжинської ТГ Коломийського району, в ході спілкування з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким попередньо перебував в неприязних стосунках, вчинив словесний конфлікт у ході якого діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілого, наніс один удар головою в ділянку обличчя ОСОБА_6 від якого останній втративши рівновагу впав на землю. Після цього, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 декілька ударів руками по тілу, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця в межах правої орбітальної ділянки, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження, та закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України підставами звільнення від доказування є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, цей вирок обов`язковий для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

З виписки №10 наданої КНП «Коломийською ЦРЛ» вбачається, що ОСОБА_3 поступив в даний медичний заклад 01.01.2022р., де йому було діагностовано: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин обличчя. Субкон`юктивальний крововилив справа. За анамнезом хвороби відомо, що був побитий відомою особою на вулиці 31.12.21р., удари приймав по голові кулаками. Короткочасно втрачав свідомість. Виписаний 06.01.2022р.

Долученими до справи фіскальними чеками підтверджується, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень від протиправних дій ОСОБА_4 , позивач поніс витрати на придбання медикаментів на загальну суму 1174,00 грн.

Пунктом 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною шостою статті 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Вимоги ОСОБА_3 що стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі фактичних понесених витрат, що становить 1174,00 грн. були визнані відповідачем в повному обсязі і таке визнання не суперечить закону, а тому в цій частині позов підлягає повному задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до вимог статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Згідно п. 7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

В пункті № 10 зазначеної постанови зазначено, що при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Судом установлено, що внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення (проступку), позивачу були спричинені тілесні ушкодження, а відтак йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, у зв`язку з ушкодженням його здоров`я. Крім цього, ОСОБА_6 у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього з боку відповідача зазнав душевних страждань, що також призвело до заподіяння йому моральної шкоди.

Суд бере до уваги та вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що в результаті отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 певний час був позбавлений можливості вести активне життя, протягом шести днів новорічних та різдвяних свят перебував на лікуванні в Коломийській ЦРЛ, що зіпсувало святковий настрій йому та його рідним, які також переживали за нього. Після виписки йому було рекомендовано подальше лікування в невропатолога, до якого він тричі звертався з приводу струсу головного мозку та наслідків поверхневої травми голови, що підтверджено листом ген.директора КНП «Коломийська ЦРЛ» від 14.07.2022р. №813/01-05/06. Позивач відчуває головний біль та продовжує звертатися за медичною допомогою, оскільки тривожиться за свій стан здоров`я і наслідки отриманих ним травм.

Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, а також, з урахуванням глибини душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 20000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд враховує правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц, відповідно до яких розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

При цьому суд вважає недоведеними, а відтак не бере до уваги твердження позивача щодо заподіяння йому тілесних ушкоджень в присутності товаришів, що підірвало його авторитет, принизило честь і гідність, оскільки дані обставини представленими матеріалами не підтверджуються.

Що стосується заперечень сторони відповідача щодо недоведеності позивачем належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральної шкоди в заявленій до стягнення сумі, суд зазначає наступне.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте, розумно припустити, що особи, які зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення. Крім того, суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відтак, суд не погоджується з розміром моральної шкоди, запропонованим до стягнення стороною відповідача в сумі 3000,00 грн., оскільки вважає її занадто малою для належного способу відновлення прав позивача.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Квитанцією від 21.07.2022р. підтверджено сплату позивачем судового збору в сумі 992,40 грн.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В судовому засіданні представник позивача надала акт виконаних нею робіт при наданні правничих послуг позивачу та квитанцію про сплату ним 5500,00 грн. в якості оплати.

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову та визнанням відповідачем вимог позивача в частині повної компенсації суми сплаченого судового збору (992,40 грн.) та витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., суд вважає за можливе стягнути понесені ОСОБА_6 судові витрати саме у визнаному розмірі, що не суперечитиме закону та відповідатиме пропорційному розміру задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, п. 1, 3, 5, 7, 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди», ст.ст. 12, 81, 89, 137, 141, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) в якості відшкодування матеріальної шкоди 1174 (одну тисячу сто сімдесят чотири) гривні 90 коп., в якості відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Третьякова І. В.