ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7935/22 Справа № 179/538/22 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.

суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.

за участі секретаря судового засідання Піменової М.В.

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду справу що виникла з цивільних правовідносин за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Агрофірма «Діана», за участі третьої особи, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмету спору державного реєстратора Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про захист права власності; в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022року, повне рішення складено 29 вересня 2022 року, головуючий у суді першої інстанції Ковальчук Т.А.,

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2022року ОСОБА_1 подала позов в якому виклала вимоги до приватного підприємства «Агрофірма «Діана»-далі Підприємство про усунення перешкод в користуванні належним їй на праві власності нерухомим майном, чотирма земельними ділянками для ведення сільськогосподарського виробництва площею по 1,4775га кожна, кадастрові номери :01:002:0436, :01:002:0437, :01:002:0438 та :01:002:0439 далі Земельні ділянки, які знаходяться на території Оленівської сільської ради (старостинський округ №7) у Магдалинівському районі Дніпропетровської області та вимагала зобов`язати Підприємство, яке користується цими Земельними ділянками на підставі договорів про право користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 06 квітня 2020року укладених із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їх повернути; також скасувати рішення державного реєстратора Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Горобець Ольги Петрівни від 14 травня 2020року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні номери 52228283, 52227621, 52228821, 52233312 щодо права користування Підприємством Земельними ділянками і відповідні записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про інше речове право від 12 травня 2020року номери 36488458, 36488023, 36489782, 36493140.

В обґрунтування позову заявник посилалась на те, що на підставі рішення Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020року в справі за її позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , Земельні ділянки витребувано із незаконного володіння останніх та 17 листопада 2020року за ОСОБА_1 зареєстроване право власності.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022року в позові відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлено не до тієї особи, яка повинна відповідати за законом - до Підприємства, як користувача і фактичного володільця Земельними ділянками без врахування того, що використання спірного майна відбувалось на підставі договорів укладених з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яких позивач не залучила до участі у справі в якості співвідповідачів.

З рішенням суду позивач не погодилась, в апеляційній скарзі її представник висловив вимогу про скасування рішення та задоволення позовних вимог.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягало в тому, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як сторонам договорів емфітевзису не належало право володіння і розпорядження Земельними ділянками. Та спір щодо права володіння Земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже було вирішено і майно витребувано в останніх як незаконних володільців за рішенням суду, яке набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що позовні вимоги були звернені власником, який вимагав усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження Земельними ділянками саме до фактичного володільця, який спроможний повернути їх власниці; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не могли виконати вимогу про повернення власнику майна, яке перебуває в користуванні Підприємства.

Суд апеляційної інстанції заслухавши суддю-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши пояснення представника позивача, за відсутності відповідача, клопотання представника якого про відкладення розгляду справи залишено без задоволення, також за відсутності третьої особи, явка якої є необов`язковою, повідомленої про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю від 26 лютого 2003року належало право приватної власності на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва площею 5,910га, яка знаходиться на території Оленівської сільської ради /а.с.11-13/.

27 листопада 2015року заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська визнано дійсним договір купівлі-продажу та визнано право власності на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва площею 5,910га, яка знаходиться на території Оленівської сільської ради за ОСОБА_5 /а.с.14-15/.

За заявкою ОСОБА_5 від 17 серпня 2018року, як власника, здійснено поділ земельної ділянки на дві площею по 2,955га з кадастровими номерами :01:002:0420 та :01:002:0421 /а.с.18 відповідь відділу Держгеокадастру в Магдалинівському районі Дніпропетровської області/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна далі Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, за договором міни від 11 березня 2019року право власності на земельну ділянку площею 2,955га з кадастровими номером :01:002:0420 зареєстровано за новим власником ОСОБА_3 /а.с.25/.

22 березня 2019року ОСОБА_3 за договором про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) передала земельну ділянку площею по 2,955га з кадастровим номером :01:002:0420 до 22 березня 2069року Підприємству /а.с.25/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за договором міни від 11 березня 2019року право власності на земельну ділянку площею 2,955га з кадастровим номером :01:002:0421 зареєстровано за новим власником ОСОБА_4 /а.с.27/.

22 березня 2019року ОСОБА_4 за договором про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) передала земельну ділянку площею по 2,955га з кадастровим номером :01:002:0421 до 22 березня 2069року Підприємству /а.с.28/.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019року скасоване заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2015року /а.с.16/ та іншою ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2019року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_1 по визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності визнано неподаною і повернуто позивачу /а.с.17/.

В подальшому за заявами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 05 лютого 2020року, як власників здійснено поділ земельних ділянок площею по 2,955га з кадастровими номерами :01:002:0420 та :01:002:0421 на чотири площею по 1,4775га кожна та присвоєно кадастрові номери :01:002:0436, :01:002:0437, :01:002:0438 та :01:002:0439 /а.с.20 відповідь відділу Держгеокадастру в Магдалинівському районі Дніпропетровської області/.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить інформацію від 04 травня 2020року про право користування земельними ділянками площею по 1,4775га кожна кадастрові номери :01:002:0436, :01:002:0437, :01:002:0438 та :01:002:0439 на підставі договорів про право користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 06 квітня 2020року за правокористувачем Підприємством до 06 квітня 2070року /а.с.30, 34, 36 та 38/.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 27 червня 2019року засновником Підприємства та бенефіціарним власником був ОСОБА_5 /а.с.39/.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі третьої особи ОСОБА_5 та витребувано із незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва площею по 1,4775га кожна, кадастрові номери :01:002:0436, :01:002:0437, :01:002:0438 та :01:002:0439, розташовані в АДРЕСА_1 /а.с.22-24/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020року право власності на земельні ділянки кадастрові номери :01:002:0436 /а.с.29/, :01:002:0437 /а.с.33/, :01:002:0438 /а.с.35/ та :01:002:0439 /а.с.37/ - 17 листопада 2020року зареєстровано за ОСОБА_1 .

Відмовляючи в позові суд першої інстанції зробив висновок про те, що позовні вимоги і предмет спору пов`язані із правами та обов`язками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , право власності яких на Земельні ділянки було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та які виступали сторонами договорів про право користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 06 квітня 2020року за правокористувачем Підприємством; та суд першої інстанції вважав що без залучення даних осіб співвідповідачами спір не може бути вирішено.

У даній справі сторони не заперечували обставин щодо поділу земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва площею 5,910га, яка знаходиться на території Оленівської сільської ради на дві площею по 2,955га з кадастровими номерами :01:002:0420 і :01:002:0421, та в подальшому на чотири площею по 1,4775га кожна, яким присвоєно кадастрові номери :01:002:0436, :01:002:0437, :01:002:0438 та :01:002:0439.

Формування земельних ділянок їх володільцями, зокрема внаслідок поділу, з присвоєнням їм інших кадастрових номерів не впливає на можливість захисту з боку позивача права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Перевіривши оскаржуване рішення апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог законодавства щодо законності і обґрунтованості рішення. Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У даній справі позивач стверджувала про наявність перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїми Земельними ділянками, наявність зазначених обставин пов`язувала із інформацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач стверджувала, що її земельні ділянки знаходяться у фактичному користуванні відповідача Підприємства без законних підстав.

Стаття 391 Цивільного кодексу України проголошує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаної норми права визначальним є саме встановлення обставин про належність позивачу права власності на Земельні ділянки, користування якими становить предмет спору.

В суді підтверджено, що право власності на Земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення суду - постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 жовтня 2020року, яка набрала законної сили, та в якій йдеться про витребування із незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь власника ОСОБА_1 . Земельних ділянок.

Виходячи з аналізу процесуальних норм права, преюдиційність фактів, які є підставою для звільнення від доказування відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними /ті самі особи або особа/ і об`єктивними /предмет спору, предмет доказування/ межами, за якими обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже щодо позивача ОСОБА_1 безспірно підтверджені обставини про належність їй Земельних ділянок та спростована юридична презумція права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказане майно, тобто власник вже реалізувала її право витребувати майно згідно зі статтею 388 ЦК України.

Разом з тим, з наявних у суду матеріалів справи вбачається, що 04 травня 2020року право користування Земельними ділянками на підставі договорів про право користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 06 квітня 2020року передано правокористувачу Підприємству.

За таких умов, за наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про права іншої особи Підприємства на нерухоме майно власник покладаючись на відомості зазначеного реєстру обґрунтовано стверджував про існування перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання Земельними ділянками.

Водночас, не підтверджено вираження волі власника ОСОБА_1 на передачу належних їй Земельних ділянок в користування Підприємства, ніщо не вказує на те, що мало місце втілення волі останньої на таке користування.

За конкретних обставин цієї справи, враховуючи ненадання судом першої інстанції оцінки наведеним обставинам, відмова розглядати позовні вимоги власника ОСОБА_1 до фактичного користувача Підприємства не може бути сумісним із принципом верховенства права та вважатися позбавленим свавілля, і не могла задовольнити вимогу передбачену статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, ключові аргументи висунуті судом першої інстанції з приводу того, що рішення суду в даному спорі вплине на права та обов`язки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не задовольняють вимогу законності, передбачену в контексті вказаної норми права, в якій ідеться про те, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном та ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд надав надважливе значення правам осіб, володіння яких Земельними ділянками визнано незаконним в рішенні суду, з огляду на що, суд вже фактично перевірив питання щодо добросовісності таких набувачів і законності втручання у їх право на мирне володіння майном.

Судове рішення, у цій справі, за жодних обставин не може бути протиставлене особам, які не брали участі у цій справі, однак воно фактично не буде стосуватися осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , щодо яких вже ухвалено інше рішення.

Оскільки рішення у цій справі, в якій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були відповідачами, не створює для цих осіб правових наслідків і не спричиняє припинення їх права власності чи користування не було жодних процесуальних перешкод для вирішення спору що виник.

Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права та розпорядження своїм майном, з огляду на доведену неправомірність володіння цим майном з боку інших осіб, а також неправомірності володіння з боку Підприємства - передбачене у чинному законодавстві України.

Немає підстав вважати, що як перед отриманням земельної ділянки ОСОБА_5 як первинним набувачем, так і перед придбанням у нього цих ділянок проміжними набувачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а надалі набуттям права користування кінцевим набувачем Підприємством, засновником і власником якого був ОСОБА_5 , існували перешкоди самостійно чи за допомогою фахівця у галузі права ознайомитися із зазначеними судовими рішеннями та реалізувати свої права у визначений законом спосіб.

Крім того, законодавство України гарантує право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявити до ОСОБА_5 позов про відшкодування шкоди, якщо така була заподіяна набувачам земельних ділянок внаслідок прийняття оскаржених рішень, а також у разі повернення цієї ділянки власникові.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Вирішення спору у даній справі не може бути покладено в залежність від формальної вимоги до позивача залучити до участі в даній справі всіх набувачів Земельних ділянок, з огляду на чітке дотримання власником положень законодавства щодо способу витребування майна з чужого незаконного володіння.

Власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України витребувала належне їй майно від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були останніми його набувачами, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останніх набувачів та обґрунтовано заявила вимогу про усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Для такого способу захисту не потрібно визнавати недійсними договори міни чи договори про право користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна.

Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) за конкретних обставин цієї справи треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на ці ділянки та, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом викладу вимоги про повернення таких ділянок.

Передумовою для застосування статті 391 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права; тому судом першої інстанції не було забезпечено справедливий баланс між усіма відповідними конкуруючими приватними інтересами.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції, та задовольнити позов.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а розмір судового збору при зверненні до суду першої інстанції складав 1984,80грн, до апеляційного суду з апеляційною скаргою складав 2977,20грн, то з приватного підприємства «Агрофірма «Діана» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 4962,00грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до приватного підприємства «Агрофірма «Діана» про захист права власності задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельними ділянками для ведення сільськогосподарського виробництва площею по 1,4775га кожна, кадастрові номери :01:002:0436, :01:002:0437, :01:002:0438 та :01:002:0439, які знаходяться на території Оленівської сільської ради (старостинський округ №7) у Магдалинівському районі Дніпропетровської області.

Зобов`язати приватне підприємство «Агрофірма «Діана» повернути із користування на користь ОСОБА_1 земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва площею по 1,4775га кожна, кадастрові номери :01:002:0436, :01:002:0437, :01:002:0438 та :01:002:0439, які знаходяться на території Оленівської сільської ради (старостинський округ №7) у Магдалинівському районі Дніпропетровської області.

Скасувати рішення державного реєстратора Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Горобець Ольги Петрівни від 14 травня 2020року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні номери 52228283, 52227621, 52228821, 52233312 щодо права користування приватним підприємством «Агрофірма «Діана» земельними ділянками для ведення сільськогосподарського виробництва площею по 1,4775га кожна, кадастрові номери :01:002:0436, :01:002:0437, :01:002:0438 та :01:002:0439 і відповідні записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про інше речове право від 12 травня 2020року номери 36488458, 36488023, 36489782, 36493140.

Стягнути з приватного підприємства «Агрофірма «Діана» на користь ОСОБА_1 судовий збір в загальному розмірі 4962(чотири тисячі дев`ятсот шістдесят два),00грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2022року.

Судді: