КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8301/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022року місто Київ

справа №759/20783/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Твердохліб Ю.О., повний текст рішення складено 02 лютого 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь:

суму заборгованості за спожиті послуги до 01 травня 2018 року, а самеза послуги з централізованого опалення в розмірі 23282,82 грн.;

суму заборгованості за спожиті послуги після 01 травня 2018 року, а саме: за послуги з централізованого опалення в розмірі 20189,02 грн.;

витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмір 33,00 грн. та судові витрати у розмір 2270 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що ОСОБА_1 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, які надає КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» за вказаною адресою.

Вказував, що відповідач від послуг централізованого опалення та/або центрального постачання гарячої води у встановленому Законом порядку не відмовлялася.

Зазначав, що позивач надає відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак, остання, отримуючи вищезазначені послуги не здійснює їх оплату, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 станом на 01 липня 2021 року утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 20189,02 грн., яку позивач просить стягнути з неї на свою користь.

Посилався на те, що на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», останній прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення у розмірі 23282,82 грн. Вказану заборгованість позивач також просив стягнути з відповідача.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року позов КП виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість за спожиті послуги з постачання централізованого опалення після 01 травня 2018 року в розмірі 20189,02 грн., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмір 33,00 грн. та судові витрати у розмірі 1054,22 грн., а всього стягнуто 21276,24 грн.

В іншій частині позов залишенобез задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову КП виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» в повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що суд першої інстанції не приділив увагу тому, що квартира АДРЕСА_2 знаходиться в аварійному стані та непридатна для проживання.

Вказувала, що підставою аварії, що призвела квартиру в непридатний для проживання стан, стала аварія в системі центрального опалення на горищі будинку, що мала місце 21 грудня 2002 року.

Зазначала, що обов`язок здійснити ремонт у її квартирі було покладено на ЖЕО-813, однак останнім ремонт здійснено не було.

Посилалася на те, що відповідач не погодився від`єднати її квартиру від системи центрального опалення.

Вказувала, що позивач просить стягнути з неї заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення після 01 травня 2018 року, а не з 13 вересня 2018 року, що рекомендовано ст.257 ЦК України.

Зазначала, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вона звільнена від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи.

07 листопада 2022 року на адресу Київського апеляційного суду від позивача КП виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому останній посилався на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 18 листопада 1999 року.

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10 квітня 2018 року №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов'язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку №1 та додатку №2 до цього договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 30 червня 2021 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 20189,02 грн. (а.с.8).

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує.

Згідно з ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Частиною ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні хододною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачем за надані послуги з централізованого опалення, а саме: до 01травня 2018 року в розмірі 23282,82 грн. та після 01 травня 2018 року в розмірі 20189,02 грн.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву, який було надано до суду першої інстанції, вказувала на те, що позивач звернувся до суду з вимогами, що стосуються заборгованості, яка виникла до 11 жовтня 2018 року з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст.256 ЦК України).

Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку.

З договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) вбачається, що від ПАТ «Київенерго» до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» перейшло право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору.

Відповідно до додатку №1 до договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року №602-18 позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 23282,82 грн. за адресою: АДРЕСА_1 .

З даним позовом КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до суду 13 вересня 2021 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення станом до 01 травня 2018 року у сумі 23282,82 грн. має бути застосовано наслідки пропуску строку позовної давності, а відтак правомірно відмовив у задоволенні вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення до 01травня 2018 року в розмірі 23282,82 грн.

Стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення після 01 травня 2018 року в розмірі 20189,02 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є споживачем послуг, оплату яких вчасно та регулярно не здійснювала, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню в примусовому порядку.

Колегія суддів перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо правильності та періоду нарахування заборгованості у розмірі 20189,02 грн., виходить з наступного.

З розрахунку заборгованості, який було долучено позивачем до позовної заяви вбачається, що у відповідача за період з 01 травня 2018 року по 30 червня 2021 року виникла заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення у розмірі 20189,02 грн.

При цьому, з розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 нараховувалася з жовтня 2018 року, з даним позовом позивач звернувся 13 вересня 2021 року, а відтак посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності до вимог за період з 01 травня 2018 року по 13 вересня 2018 року є неспроможними.

Разом з тим, колегія суддів не в повній мірі погоджується з сумою заборгованості за період з 01 травня 2018 року по 30 червня 2021 року, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачу було нараховано за послуги з постачання централізованого опалення 23604,06 грн., пільга відповідача становила 1418,80 грн., коригування 40,88 грн., сплачено споживачем було 3455,92 грн.

А відтак, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за період з 01 травня 2018 року по 30 червня 2021 року становить 18688,46 грн., а саме: (23604,06 грн. (нараховано) - 1418,80 грн. (пільга) - 40,88 грн. (коригування) - 3455,92 грн. (сплачено споживачем) = 18688,46 грн.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, отже рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог КП виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 20189,02 підлягає зміні, шляхом зменшення суми заборгованості до 18688,46 грн.

Таким чином, оскільки відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються КП виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», а відтак з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 30 червня 2021 року у розмірі 18688,46 грн.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на постанову Кабінету Міністрів України №1497 від 30 грудня 1997 року «Про затвердження Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення» та її припущення про відсутність обов`язку сплачувати послуги централізованого опалення» є безпідставними, оскільки зазначена постанова втратила чинність 21 липня 2005 року, а спірні правовідносини, які є предметом розгляду у даній справі виникли з 01 січня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що квартира АДРЕСА_3 знаходиться в аварійному стані та непридатна для проживання не впливають на обов`язок власника оплачувати надані своєчасно та в повному обсязі послуги з централізованого опалення.

Доказів на підтвердження того, що послуги з централізованого опалення до квартири відповідача за адресою АДРЕСА_1 не надавалися або надавалися неналежним чином ОСОБА_1 надано не було.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач не погодився від`єднати квартиру відповідача від системи центрального опалення, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідач не надала доказів того, що вона зверталася із вимогою про відключення її квартири від централізованої мережі опалення до компетентного органу.

При цьому, посилання відповідача на її заяву про термінове відключення водогону та центрального опалення в її квартирі від 11 січня 2006 року, колегія суддів відхиляє, оскільки вказана заява була адресована начальнику ЖЕО-813 та датована 11 січня 2006 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у відзиві на позовну заяву вказувала, що вона звільнена він сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи. На підтвердження чого надала копію посвідченням серія № НОМЕР_1 від 13 серпня 2020 року (а.с.70).

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Таким чином, суд першої інстанції, стягуючи з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у розмірі 1054,22 грн., не звернув увагу на те, що остання відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України необхідно компенсувати КП виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір у розмірі 975,87 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

При цьому, слід зазначити, що відповідач звільняється від сплати лише судового збору, а тому витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмір 33,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове залишення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованості за спожиті послуги з постачання централізованого опалення в розмірі 20189 грн. 02 коп. та зазначення всього 21276 грн. 24 коп. змінити, зменшивши суму стягнутої заборгованості з 20189 грн. 02 коп. до 18688 грн. 46 коп. та зменшивши загальну суму з 21276 грн. 24 коп. до 18721 грн. 46 коп.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 лютого 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» судового збору у розмірі 1054 грн. 22 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове. Компенсувати Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 975 грн. 87 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: