ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Абрамова П.С., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Баклагіна Владлена Юріївна на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 27 вересня 2021 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З квітня 2019 року заявник із дочкою мешкають окремо від ОСОБА_2 , шлюб із яким розірвано за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області.

Після розірвання шлюбу між колишнім подружжям почалися сварки, які перейшли у погрози застосування фізичного насильства, залякування, а також перешкоди у вільному пересуванні заявника із дочкою по м. Харкову.

Залякування ОСОБА_2 перейшли у свідомі дії, зокрема, було пошкоджено належний заявнику автомобіль - спричинено подряпини на капоті, від нього надходили СМС та голосові повідомлення, ОСОБА_2 неодноразово приїздив до заявника додому, лякав пістолетом, погрожував облити кислотою обличчя та вбити, в зв`язку із чим заявник вимушена постійно змінювати місце мешкання.

Заявник вказувала, що у березні 2021 року ОСОБА_2 взяв до себе доньку та потім сказав, що за повернення дитини заявник має передати йому у власність спільно нажитий за час шлюбу автомобіль Porshe Cayman 2014 р.в. Після таких дій кривдника заявник була вимушена поїхати до нотаріуса та підписати додаткову угоду до договору про поділ майна подружжя, укладену 17 квітня 2020 року. Після цього заявник вимушена була переїхати до іншого міста, але ОСОБА_2 не залишає її із дочкою у спокої, постійно тисне та погрожує їй та її дочці у телефонних розмовах, СМС та голосових повідомленнях.

Така поведінка батька негативно впливає на психологічний розвиток дитини, в зв`язку із чим заявник зверталась до лікаря-психолога для лікування дочки.

До органів поліції заявник не зверталась, в зв`язку із тим, що ОСОБА_2 постійно її залякував, кажучи, що позбавить її життя, якщо вона звернеться до поліції, що підтверджено наданими заявником доказами - диском із аудіо та відеозаписом, фото СМС-листування.

В зв`язку із викладеним у заяві, ОСОБА_1 просила суд видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань більше ніж 100 метрів до місця проживання (перебування) її та їх дочки; заборонити ОСОБА_2 особисто та через третіх осіб розшукувати її та їх дочку, якщо вони за власним бажанням перебувають у невідомому для нього місці; заборонити ОСОБА_2 переслідувати її та їх дочку, спілкуватися у будь-який спосіб із нею та дочкою, в тому числі заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати з ними через інші засоби зв`язку, особисто або через будь-яких третіх осіб.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 27 вересня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовлено.

Суд першої інстанції відмову у задоволенні заяви обґрунтував тим, що заявником не надано належних та допустимих доказів, що заінтересована особа чинить відносно неї психологічне насильство, та що у суду є підстави застосувати положення чинного Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 27 вересня 2021 року не погодилася ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник прохає скасувати рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 27 вересня 2021 року по справі №643/14094/21 та постановити нове рішення.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що місцевим судом не було взято до уваги надані електронні докази чим саме було порушено право заявниці на справедливий суд.

Крім того, розгляд справи було проведено за відсутності заявника та її представника, які не були належним чином повідомлені про час проведення засідання, що позбавило можливості на підтвердження своєї позиції надати суду докази в оригіналі та носії з доказами, а також прокоментувати кожен з них.

Узагальнені доводи особи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, в зал судового засідання на розгляд справи не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Позиція апеляційного суду

Щодо повідомлення заявника та її представника про дату, час і місце розгляду заяви

Розглядаючи справу без участі заявника та її представника, суд першої інстанції вказав, що з урахуванням стислих строків розгляду справ даної категорії, встановлених законодавцем у 72 години з часу надходження заяви, суд не вважає за доцільне відкладати розгляд справи, оскільки з моменту звернення ОСОБА_1 до суду із заявою вже минуло майже два місяці, а частина перша статті 350-1 ЦПК України передбачає можливість розгляду справи за відсутності належним чином повідомлених заінтересованих осіб.

Разом з тим, звертаючись до суду апеляційної інстанції з даною апеляційною скаргою ОСОБА_1 зазначила, що розгляд справи було проведено за відсутності заявника та її представника, які не були належним чином повідомлені про час проведення засідання, що позбавило можливості на підтвердження своєї позиції надати суду докази в оригіналі та носії з доказами, а також прокоментувати кожен з них.

Нормами ЦПК України передбачено деякі особливості розгляду судом справ про видачу обмежувального припису, зокрема, статтею 350-5 передбачено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису (частина перша).

Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду (частина друга).

Порядок здійснення судом судових викликів і повідомлень урегульовано Главою 7 «Судові виклики і повідомлення» Розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

Частиною п`ятою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини дев`ятої статті 128 ЦПК України суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до частин одинадцятої, дванадцятої статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

З матеріалів справи вбачається, що представника ОСОБА_1 - адвоката Баклагіну В.Ю. Чугуївський міський суд Харківської області повідомив про розгляд заяви о 09:30 год. 27 вересня 2021 року про видачу обмежувального припису за допомогою SMS-повідомлення на вказаний нею у заяві номер мобільного телефону, що підтверджується довідкою про доставку 23 вересня 2021 року SMS-повідомлення (а.с. 64).

Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Враховуючи вищевказані норми цивільного процесуального законодавства та матеріали даної справи, колегія суддів не погоджується із твердженням представника заявника про їх неналежне повідомлення про розгляд поданої ними заяви про видачу обмежувального припису, оскільки адвокат Баклагіна В.Ю. була проінформована завчасно про розгляд справи місцевим судом за допомогою SMS-повідомлення.

Щодо електронних доказів

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (частина перша статті 100 ЦПК України).

Заявником разом із заявою про видачу обмежувального припису до місцевого суду було подано два диски, на яких містяться різноманітні мультимедійні та графічні файли.

Колегія суддів зазначає, що нормами цивільного процесуального законодавства закріплено особливості подання до суду електронних доказів, з дотриманням яких такі докази є допустимими.

Зокрема, відповідно до частини другої статті 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина п`ята).

З матеріалів справи вбачається, що заявником було подано копії електронних доказів, які записані на двох дисках, однак підтвердження засвідчення таких копій у встановленому законодавством порядку відсутнє, що в свою чергу виключає можливість суду брати їх до уваги як недопустимий доказ. Крім того, апеляційний суд зазначає, що будь-які клопотання від учасників даної справи про витребування або дослідження оригіналів даних доказів під час розгляду справи до суду не надходило.

Щодо заяви

Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Встановивши, що у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України заявник не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_2 фізичного, психологічного або економічного насильства відносно неї та їх неповнолітньої доньки, а також ризиків настання насильства у майбутньому, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 . Сам факт звернення до суду та доводи заявника щодо сварок і непорозумінь між нею та заінтересованою особою, які мешкають окремо один від одного та не можуть мирно вирішити питання щодо розподілу сумісного майна та порядку участі у вихованні дитини та місці її проживання, свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факт вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Що ж стосується наданих до суду першої інстанції роздруківок листування з абонентами (мовою оригіналу) «ОСОБА_6», « ОСОБА_4 », « ОСОБА_5 », то суд критично ставиться до даних доказів, адже неможливо достовірно встановити абонентів між якими відбувалося таке листування.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що доказів визнання у встановленому законом порядку недійсними укладених між колишнім подружжям договорів про поділ майна, з мотивів їх укладення під примусом, тощо, до суду не надано.

Також місцевий суд правильно вказав, що докази пошкодження майна заявника, надані нею до суду першої інстанції, не можуть братись судом до уваги, оскільки даних про належність зображеного на фото автомобіля заявникові, факт пошкодження його саме заінтересованою особою, матеріали справи не містять.

Що ж стосується консультативних висновків психолога щодо психоемоційного стану малолітньої ОСОБА_3 , то вказані докази не містять відомостей, що саме поведінка, вчинки, слова батька дитини призводять до погіршення психологічного стану дитини.

Отже, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що надані докази не містять об`єктивних даних про вчинення ОСОБА_2 дій, передбачених статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», які б могли бути кваліфіковані як домашнє насильство.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази і з дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права, і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 27 вересня 2021 року -без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Баклагіна Владлена Юріївна- залишити без задоволення

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 27 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2022 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді П.С. Абрамов

О.О. Панченко