КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: 22-ц/824/9544/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Шролик І.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Лащевська Д.О.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КРИСТАЛ-5» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року,

встановив:

в листопаді 2021 року ОСББ «КРИСТАЛ-5» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача, який є власником кв. АДРЕСА_1 , заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, в розмірі 10 059 грн. 14 коп. за період 01 вересня 2019 року по 01 жовтня 2021 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року позов було задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4 700 грн. та судовий збір в сумі 2 270 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували розмір заборгованості, судом не були повністю з`ясовані всі обставини, які мають значення для справи, відповідач неправильно визначав тариф для нарахування оплати за гаряче водопостачання, а тому заборгованість по оплаті за комунальні послуги відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що ОСББ «Кристал-5» створено шляхом реорганізації ЖБК «Кристал-5» за адресою: м. Київ, вул. Північна, 54-А та 54-Б, зареєстрованого 27.10.1998. Статут ОСББ було затверджено загальними зборами співвласників об`єднання (протокол №1) від 09 жовтня 2016 року.

Рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Кристал-5» від 15.12.2019 було затверджено розмір внеску на управління будинком на 2020 рік в розмірі 6 грн. 38 коп. за 1 кв.м. для першого поверху, 7 грн. 30 коп. за 1 кв.м. для другого та інших поверхів. Рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Кристал-5» від 31.05-04.06.2020 було затверджено розмір внеску на управління будинком на період з червня по жовтень 2020 року в розмірі 10 грн. 34 коп. Рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «Кристал-5» від 30.01-12.02.2021 було встановлено платіж для накопичення загальної суми співфінансування для реалізації програми капітального ремонту, реконструкції або модернізації внутрішньо-будинкових мереж опалення і гарячого водопостачання в розмірі 39 грн. 96 за кв. м. загальної площі квартири, який сплачується рівними частинами по 1, 96578 грн. у місяць за період з квітня 2021 року по вересень 2022 року.

Відповідач не в повному обсязі сплачує за надані послуги за постачання холодної та гарячої води, водовідведення стічних вод, внески до спеціальних фондів та витрати на управління будинком та постачання теплової енергії, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 10 059 грн. 14 коп.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року позов було задоволено в повному обсязі, а також стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4 700 грн. та судовий збір в сумі 2 270 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є власником кв. АДРЕСА_1 , а тому має належним чином сплачувати за надані йому комунальні послуги та витрати на управління будинком. Відповідач не в повному обсязі вносить позивачу кошти на оплату, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 10 059 грн. 14 коп.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та посилався на положення 526, 610 ЦК України, Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»

Статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно зі статтями 319, 321 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 64, 67, 68 ЖК Української РСР наймачі повинні своєчасно та в повному обсязі вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будиників і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядку і правил.

Згідно з частиною третьою статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Управитель зобов`язаний вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів (пункт 4 частини другої статті 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги, зокрема, поділяються на послуги з утримання будинків і прибудинкової території (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо.

Статтею 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що ОСББ має право забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків, вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених законом та статутом об`єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань резервного і ремонтного фондів, звертатись до суду з позовом про звернення стягнення на майно власників приміщень, які відмовляються відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим законом та статутом об`єднання платежі, збори і внески, а також відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі - Закон № 417-VIII), який регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Частиною першою статті 7 Закону № 417-VIII визначені обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (частина друга статті 7 Закону № 417-VIII).

За змістом статті 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на його власника.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогіє породжують цивільні права та обов`язки. Особа, яка є власником (співвласником) квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, у тому числі у якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна відповідно до розміру своєї частки та затверджених тарифів а також сплачувати вартість інших комунальних послуг.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 9 Закону України «Про житло-комунальні послуги» встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених до нього вимог, посилався на те, що він вважає, що головою правління ОСББ «Кристал-5» неправильно визначено тариф на оплату за постачання гарячої води, який на його думку має становити 80 грн., а тому, враховуючи попередні періоди, за які відповідач сплачував кошти на оплату житлово-комунальних послуг утворилась переплата, яка мала бути врахована при розрахунку. Більше того, відповідач вважає, що такими діями відповідача по нарахуванню заборгованості, йому завдано матеріальної шкоди, оскільки він не може оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг і тому вирішив самостійно сплачувати відповідачу лише 20% від своєї пенсії. Зазначені доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки даних про наявність переплати та її розмір матеріали справи не містять. Тариф на оплату за постачання гарячої води позивач застосовує в розмірі 97 грн. 89 коп., що відповідає тарифу, встановленому Розпорядження Київської міської державної адміністрації №2340 від 22.12.2018.

Плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами (стаття 67 ЖК УРСР).

Відповідно до частин першої та другої статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Доводи апелянта про те, що тариф є завищеним на 20%, оскільки ОСББ не є платником податку на додану вартість, також є безпідставними, оскільки такий податок є спеціальною формою непрямого податку, при якій на кожному етапі виробництва товару в момент його реалізації, до його вартості додається додаткова націнка аж до моменту продажу споживачеві. Така операція з постачання гарячої води оподатковується в розмірі 20%, тому КП «Київтеплоенерго» як платник цього податку нараховує податок на послуг з постачання гарячої води, а позивач здійснює оплату податку при нарахуванні в кожному рахунку.

Також є безпідставним посилання відповідача в апеляційній скарзі на ту обставину, що в його квартирі відсутня рушникосушарка, яка підключена до системи гарячого водопостачання, а тому тариф має становити 90 грн. 54 коп. Наявність чи відсутність рушникосушарки не може підтверджуватись показами свідків, а для застосування іншого тарифу для плати послуг гарячого водопостачання відсутні підстави.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно пункту 24 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

З висновку про конструкції внутрішньобудинкових інженерних мереж опалення і гарячого водопостачання в будинках ОСББ «КРИСТАЛ-5» видно, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Північна, 54-А та 54-Б , вбачається, що ці 9 поверхові великопанельні будинки побудовані у 1980 році за типовим проектом 96 серії, який розроблений ПАТ «Київський зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву». Відповідно до проекту вказаних будинків стояки гарячого водопостачання проходять через усі квартири, до них в кожній квартирі підключені рушникосушарки і крани розбирання води.

Відповідно до Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядок відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП визначений розділом 3 Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 листопада 2019 року № 169 (далі - порядок № 169).

Вказаним порядком передбачено, що після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньо будинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до п. 9 цього розділу.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що твердження відповідача про демонтаж сантехніками ОСББ рушникосушарки за його згодою не свідчить про правомірність таких змін. Тому відповідач не звільнений від оплати за послуги теплопостачання по тарифам, які встановлені за умови підключення рушникосушарки до систем гарячого водопостачання за відсутності документального підтвердження зміни в мережі гарячого водопостачання.

Враховуючи викладене, заявлена позивачем вимога є обґрунтованою, оскільки відповідач не сплачував належним чином за надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.09.2019 по 01.10.2021 в сумі 10 059 грн. 14 коп.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У обґрунтування заяви про понесені позивачем витрат на правничу допомогу, адвокат Зарубіна Т.М. подала договір про надання правової допомоги від 19.10.2021 укладений між нею та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Кристал-5», в особі голови правління Мирончак О.І., акт про обсяг наданої правничої допомоги від 04.11.2021 за Договором про надання правової допомоги від 19.10.2021, копію платіжного доручення №810 від 05.11.2021 про оплату правничої допомоги адвоката згідно з договором про надання правової допомоги від 19.10.2021 та акту від 04.11.2021. Враховуючи викладене, судом першої інстанції було з дотриманням норм процесуального права вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 липня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий

Судді