ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/504/19
Провадження № 2/362/125/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.22 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Берковської Д. С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Творче об`єднання «Соняшник» до Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА», ОСОБА_1 про захист ділової репутації,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Творче об`єднання «Соняшник» (далі ТОВ «Творче об`єднання «Соняшник» та/або ТОВ ТО «Соняшник») звернулося до суду з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» (далі ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА»), ОСОБА_1 про захист ділової репутації.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 20.02.2018 р. на веб-сайті https://www.obozrevatel.com власником, якого є ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» була опублікована недостовірна та не підтверджена належними доказами інформація, яка порушує немайнові права та завдає шкоди діловій репутації. Дана інформація міститься у статті під назвою: «ЛОІППО «Меморіал» чекає на пояснення МОН щодо українсько-російської шкільної гри «Геліантус», автором якої є ОСОБА_1 .

У вказаній статті йде мова про те, що ТОВ ТО «Соняшник» зважаючи на політичну ситуацію в Україні та визнання на державному рівні Росії країною агресором, проводить діяльність на території Росії та України, яка полягає у організації платних ігор та конкурсів для школярів, користуючись підтримкою Міністерства освіти і науки України.

Зокрема, позивач звинувачується у тому, що він має російських партнерів та продовжує збагачуватися коштом батьків українських школярів, у той час, коли Україна та міжнародна спільнота вживають санкцій щодо Росії через її військову агресію на Донбасі та анексію Криму, а Міністерство освіти і науки України и продовжує відмовчуватися.

Оскільки поширена інформація неточно та неправдиво змальовує діяльність ТОВ ТО «Соняшник», та по суті його дискредитує, позивач зазначає, що він вимушений звернутися до суду з позовом про визнання поширеної відповідачами щодо нього інформацію недостовірною та зобов`язання відповідачів її спростувати у спосіб, яким така інформація була поширена.

Факт поширення оскаржуваної інформації, та що вона стосується саме ТОВ «Творче об`єднання «Соняшник» і містить висловлювання щодо нього, в яких поширюється інформація негативного характеру в мережі Інтернет підтверджується Експертним висновком за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від 20.03.2018 року № 42/2018-ЕВ-ЦК та Висновком семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи № 9030 від 04.04.2018 р., копії яких додаються.

Крім того, поширена відповідачами інформація про ТОВ «Творче об?єднання «Соняшник» не відповідає дійсності, ТОВ здійснює свою діяльність не порушуючи закону та на підставі чинних Законів України та підзаконних нормативно-правових актів, про що свідчать додані до позову докази.

Викладені відповідачами в оскаржуваній статті безпідставні звинувачення ТОВ «Творче об?єднання «Соняшник» в порушенні законів, спільної діяльності з організацією, розташованою у країні, визнаній агресором, сприймаються вкрай негативно, публікація даної інформації викликає підвищений інтерес з боку більшості осіб, кому вона стала відома, а тому сприяє якнайбільшому її поширенню серед громадськості.

Отже, поширення відповідачами негативної та недостовірної інформації, не підтвердженої доказами є дискредитацією ТОВ «Творче об?єднання «Соняшник» як суб?єкта, тобто є умисними діями спрямованими на підрив іміджу й недовіри.

Посилаючись на викладені обставини, керуючись ст. ст. 32, 68, 91 Конституції України, ст. ст. 1, 15, 113 ЦПК України, ст. ст. 15-16, 277, 297, 299, 302ЦК України, ст. ст. 9, 47 Закону України «Про інформацію», ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», позивач просив:

1. Визнати недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію ТОВ «Творче об`єднання «Соняшник» інформацію, опубліковану і поширену власником веб-сайту https://www.obozrevatel.com ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» у статті «ЛОІППО «Меморіал» чекає на пояснення МОН щодо українсько-російської шкільної гри «Геліантус», яка 20.02.2018 р. була розміщена на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що: «ЛОІППО «Меморіал» наполягає на роз`ясненні позиції МОН стосовно діяльності українсько-російської структури в українських школах. Ми звертаємо увагу МОН на те, що з юридичного погляду конкурси ТО «Соняшник» відбуваються з порушенням законів України. Їх проведення спирається на накази, які втратили чинність у зв`язку з припиненням діяльності Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України та відставкою екс-міністра освіти Д. М.Табачника, який підписав вищезазначений наказ та інші нормативно-правові документи, що регламентують проведення заходів ТО «Соняшник».

«Заходи в українських школах «Соняшник» проводить спільно зі своїм російським партнером - Кіровським обласним державним автономним освітнім закладом «Центр дополнительного образования одаренных школьников».

«Міжнародний, а точніше українсько-російський конкурс-гра «Геліантус», проведення якого супроводжується листами Міністерства освіти України, є платним для українських школярів. Про це на своїй сторінці офіційно заявляють самі організатори гри ТО «Сонячник». Навіть більше, організатори «Геліантус» продають у школах брошурки до конкурсу, що, на думку журналістів, с взагалі джерелом чорної каси партнерів.

«Львівська обласна історико-просвітницька правозахисна організація «Меморіал» імені В. Стуса вважає абсолютно неприпустимим продовження реалізації конкурсів ТО «Соняшник» та його російського партнера в Україні й у чергове просить МОН прокоментувати вищезазначені невідповідності та сам факт підтримки (у форматі супровідних листів від МОН) конкурсів, що мають українсько-російський статус, в українських школах.

«Тим більше, що з 2014 року заходи ТО «Соняшник» є платними для українських школярів та їхніх батьків. А це суперечить Положенню «Про Всеукраїнські учнівські олімпіади, турніри, конкурси з навчальних предметів, конкурси-захисти науково-дослідницьких робіт, олімпіади зі спеціальних дисциплін та конкурси фахової майстерності», затвердженому Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України №1099 від 22.09.2011 року».

«Обурює те, що головою методичної комісії ТО «Соняшник» у Росії та водночас в Україні є провідний спеціаліст відділу стратегії розвитку та вдосконалення системи педагогічних вимірювань Українського центру оцінювання якості освіти, заслужений учитель ОСОБА_2 ».

«Зважаючи на актуальність питання щодо легітимності діяльності ТО «Соняшник», вимоги спростування офіційної заяви ЛОІППО «Меморіал» та погрози з боку директора ТО «Соняшник» ОСОБА_3 в бік «Меморіалу», ми просимо МОН прискорити відповідь на наші запити».

2. Визнати недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію ТОВ «Творче об`єднання «Соняшник» інформацію, опубліковану і поширену ОСОБА_1 у статті «ЛОІППО «Меморіал» чекає на пояснення МОН щодо українсько-російської шкільної гри «Геліантус», яка 20.02.2018 р. була розміщена на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що: «ЛОІППО «Меморіал» наполягає на роз`ясненні позиції МОН стосовно діяльності українсько-російської структури в українських школах. Ми звертаємо увагу МОН на те, що з юридичного погляду конкурси ТО «Соняшник» відбуваються з порушенням законів України. Їх проведення спирається на накази, які втратили чинність у зв`язку з припиненням діяльності Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України та відставкою екс-міністра освіти Д. М.Табачника, який підписав вищезазначений наказ та інші нормативно-правові документи, що регламентують проведення заходів ТО «Соняшник».

«Заходи в українських школах «Соняшник» проводить спільно зі своїм російським партнером - Кіровським обласним державним автономним освітнім закладом «Центр дополнительного образования одаренных школьников» .

«Міжнародний, а точніше українсько-російський конкурс-гра «Геліантус», проведення якого супроводжується листами Міністерства освіти України, є платним для українських школярів. Про це на своїй сторінці офіційно заявляють самі організатори гри ТО «Сонячник». Навіть більше, організатори «Геліантусу» продають у школах брошурки до конкурсу, що, на думку журналістів, є взагалі джерелом чорної каси партнерів.

«Львівська обласна історико-просвітницька правозахисна організація «Меморіал» імені В. Стуса вважає абсолютно неприпустимим продовження реалізації конкурсів ТО «Соняшник» та його російського партнера в Україні й у чергове просить МОН прокоментувати вищезазначені невідповідності та сам факт підтримки (у форматі супровідних листів від МОН) конкурсів, що мають українсько-російський статус, в українських школах.

«Тим більше, що з 2014 року заходи ТО «Соняшник» є платними для українських школярів та їхніх батьків. А це суперечить Положенню «Про Всеукраїнські учнівські олімпіади, турніри. конкурси з навчальних предметів, конкурси-захисти науково-дослідницьких робіт, олімпіади зі спеціальних дисциплін та конкурси фахової майстерності, затвердженому Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України №1099 від 22.09.2011 року» .

«Обурює те, що головою методичної комісії ТО «Соняшник» у Росії та водночас в Україні є провідний спеціаліст відділу стратегії розвитку та вдосконалення системи педагогічних вимірювань Українського центру оцінювання якості освіти, заслужений учитель ОСОБА_2 ».

«Зважаючи на актуальність питання щодо легітимності діяльності ТО «Соняшник», вимоги спростування офіційної заяви ЛОІППО «Меморіал» та погрози з боку директора ТО «Соняшник» ОСОБА_3 в бік «Меморіалу», ми просимо МОН прискорити відповідь на наші запити».

3. Зобов`язати ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» протягом десяти днів з моменту набрання законної сили рішенням суду розмістити на веб-сайті https://www.obozrevatel.com спростування поширеної щодо ТОВ «Творче об`єднання «Соняшник» недостовірної інформації наступного змісту та форми:

«Спростування інформації. ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 опублікована стаття під назвою: «ЛОІППО «Меморіал» чекає на пояснення МОН щодо українсько-російської шкільної гри «Геліантус».

Зокрема, недостовірною є інформація про те, що: «ЛОІППО «Меморіал» наполягає на роз`ясненні позиції МОН стосовно діяльності українсько-російської структури в українських школах. Ми звертаємо увагу МОН на те, що з юридичного погляду конкурси ТО «Соняшник» відбуваються з порушенням законів України. Їх проведення спирається на накази, які втратили чинність у зв`язку з припиненням діяльності Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України та відставкою екс-міністра освіти Д. М. Табачника, який підписав вищезазначений наказ та інші нормативно-правові документи, що регламентують проведення заходів ТО «Соняшник».

«Заходи в українських школах «Соняшник» проводить спільно зі своїм російським партнером - Кіровським обласним державним автономним освітнім закладом «Центр дополнительного образования одаренных школьников» .

«Міжнародний, а точніше українсько-російський конкурс-гра «Геліантус», проведення якого супроводжується листами Міністерства освіти України, є платним для українських школярів. Про це на своїй сторінці офіційно заявляють самі організатори гри ТО «Сонячник». Навіть більше, організатори «Геліантусу» продають у школах брошурки до конкурсу, що, на думку журналістів, с взагалі джерелом чорної каси партнерів.

«Львівська обласна історико-просвітницька правозахисна організація «Меморіал» імені В. Стуса вважає абсолютно неприпустимим продовження реалізації конкурсів ТО «Соняшник» та його російського партнера в Україні й у чергове просить МОН прокоментувати вищезазначені невідповідності та сам факт підтримки (у форматі супровідних листів від МОН) конкурсів, що мають українсько-російський статус, в українських школах.

«Тим більше, що з 2014 року заходи ТО «Соняшник» є платними для українських школярів та їхніх батьків. А це суперечить Положенню «Про Всеукраїнські учнівські олімпіади, турніри, конкурси з навчальних предметів, конкурси-захисти науково- дослідницьких робіт, олімпіади зі спеціальних дисциплін та конкурси фахової майстерності», затвердженому Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України №1099 від 22.09.2011 року».

«Обурює те, що головою методичної комісії ТО «Соняшник» у Росії та водночас в Україні є провідний спеціаліст відділу стратегії розвитку та вдосконалення системи педагогічних вимірювань Українського центру оцінювання якості освіти, заслужений учитель України Р. В. Шалимов.».

«Зважаючи на актуальність питання щодо легітимності діяльності ТО «Соняшник», вимоги спростування офіційної заяви ЛОІППО «Меморіал» та погрози з боку директора ТО «Соняшник» ОСОБА_3 в бік «Меморіалу», ми просимо МОН прискорити відповідь на наші запити».

4. Зобов`язати ОСОБА_1 протягом десяти днів з моменту набрання законної сили рішенням суду розмістити на веб-сайті https://www.obozrevatel.com спростування поширеної щодо ТОВ «Творче об`єднання «Соняшник» недостовірної інформації наступного змісту та форми:

«Спростування інформації. ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 опублікована стаття під назвою: «ЛОІППО «Меморіал» чекає на пояснення МОН щодо українсько-російської шкільної гри «Геліантус».

Зокрема, недостовірною є інформація про те, що:

«ЛОІППО «Меморіал» наполягає на роз`ясненні позиції МОН стосовно діяльності українсько-російської структури в українських школах. Ми звертаємо увагу МОН на те, що з юридичного погляду конкурси ТО «Соняшник» відбуваються з порушенням законів України. Їх проведення спирається на накази, які втратили чинність у зв`язку з припиненням діяльності Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України та відставкою екс-міністра освіти Д. М.Табачника, який підписав вищезазначений наказ та інші нормативно-правові документи, що регламентують проведення заходів ТО «Соняшник».

«Заходи в українських школах «Соняшник» проводить спільно зі своїм російським партнером - Кіровським обласним державним автономним освітнім закладом «Центр дополнительного образования одаренных школьников».

«Міжнародний, а точніше українсько-російський конкурс-гра «Геліантус», проведення якого супроводжується листами Міністерства освіти України, є платним для українських школярів. Про це на своїй сторінці офіційно заявляють самі організатори гри ТО «Сонячник». Навіть більше, організатори «Геліантусу» продають у школах брошурки до конкурсу, що, на думку журналістів, с взагалі джерелом чорної каси партнерів.

«Львівська обласна історико-просвітницька правозахисна організація «Меморіал» імені В. Стуса вважає абсолютно неприпустимим продовження реалізації конкурсів ТО «Соняшник» та його російського партнера в Україні й у чергове просить МОН прокоментувати вищезазначені невідповідності та сам факт підтримки (у форматі супровідних листів від МОН) конкурсів, що мають українсько-російський статус, в українських школах.

«Тим більше, що з 2014 року заходи ТО «Соняшник» є платними для українських школярів та їхніх батьків. А це суперечить Положенню «Про Всеукраїнські учнівські олімпіади, турніри, конкурси з навчальних предметів, конкурси-захисти науково- дослідницьких робіт, олімпіади зі спеціальних дисциплін та конкурси фахової майстерності», затвердженому Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України №1099 від 22.09.2011 року».

«Обурює те, що головою методичної комісії ТО «Соняшник» у Росії та водночас в Україні є провідний спеціаліст відділу стратегії розвитку та вдосконалення системи педагогічних вимірювань Українського центру оцінювання якості освіти, заслужений учитель України Р. В. Шалимов.».

«Зважаючи на актуальність питання щодо легітимності діяльності ТО «Соняшник», вимоги спростування офіційної заяви ЛОІППО «Меморіал» та погрози з боку директора ТО «Соняшник» ОСОБА_3 в бік «Меморіалу», ми просимо МОН прискорити відповідь на наші запити».

Судові витрати покласти (у тому числі на правову допомогу та витрати на проведення експертиз) на відповідачів у справі.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання (т.1, а.с.233-237).

Не погоджуючись з даним позовом, ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» подало відзив, у якому зазначено, що предметом спору є спростування інформації відносно позивача, яка була розміщена на веб-сайті Інтернет-видання «Обозреватель» 22.02.2019 року в статті під заголовком «ЛОІППО «Меморіал» чекає на пояснення МОН щодо українсько-російської шкільної гри «Геліантус». Викладена в цій статті інформація була розміщена її автором у розділі «Блоги». Блог є віртуальним щоденником з динамічним змістом. Записи у блозі це невеликі особисті нотатки, спостереження та думки автора, який прагне поділитися з необмеженим колом читачів. Так, Інтернет-видання «Обозреватель» надало право особі вести власний Блог на даному сайті. Під кожною статтею в Блозі міститься застереження «Редакція сайта не несет ответственности за содержание блогов. Мнение редакции может отличаться от авторского». Автор вказаної статті не є працівником редакції та розмістив статтю в Блозі. Оспорювана інформація є особистими нотатками та думками автора публікації та не має ніякого відношення до Інтернет-видання «Обозреватель». Інтернет-видання «Обозреватель» не несе відповідальності за шкоду, збитки або витрати, що виникли у зв?язку з використанням або неможливістю використання даного веб-сайту. Крім того, ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» як засновник Інтернет-видання «Обозреватель» у Блозі на сторінці за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 де, опублікована стаття під назвою: «ЛОІППО «Меморіал» чекає на пояснення МОН щодо українсько-російської шкільної гри « ІНФОРМАЦІЯ_4 », уже розмістило спростування у такій формі: «Від редакції Інтернет-видання «Обозреватель» Спростування Інформація, викладена у даній статті є недостовірною». У відзиві також зазначено, що наданий позивачем висновок лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 9030 від 04.04.2018 р не може бути врахований судом, оскільки він складений експертом Фраймович Л. В., яка не вважається експертом в розумінні ст. 106 ЦПК України та ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» в зв?язку з анулюванням рішенням ЕКК КНДІСЕ від 31.10.2016 року № 9 свідоцтва про присвоєння ОСОБА_4 кваліфікації експерта та звільненням останньої з КНДІСЕ як експерта. Що стосується проведення позивачем експертизи для оцінки інформації на предмет оціночних чи фактичних тверджень, негативності та завдання шкоди діловій репутації особи, то відповідно вимог чинного законодавства України, усталеної судової практики необхідність в проведенні вказаної експертизи та її надання не передбачена, правову оцінку доказам та інформації, яка становить предмет спору, має надавати саме суд, використовуючи визначені критерії, розглядаючи дану категорію справ. Крім того зазначено, що позивач не надав жодних доказів в обгрунтування своїх вимог, яка саме інформація є недостовірною та такою, що завдає шкоди його діловій репутації та призвела до негативних наслідків, які дискредитують позивача. Інформація викладена в оспорюваній статті позивачем не спростовується. Так, позивач заперечує будь-які зв?язки з «Центром дополнительного образования одаренных детей школьников» Кировского ОГАОУДО. Проте, на сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 /, який належить «Центру дополнительного образования одаренных детей школьников» Кировского ОГАОУДО розміщена інформація щодо проведення конкурсу «Гелиантус» в 2017 році на території Російської Федерації. Посилаючись на викладене, керуючись ст. ст. 15, 16, 81, 83, 277 ЦК України, Законом України «Про інформацію», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» просило виключити висновок за результатами проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної експертизи) № 9030 від 04.04.2018 р з числа доказів у справі та розглядати справу на підставі наявності наявних в матеріалах справи доказів, у задоволенні позову ТОВ «Творче об`єднання «Соняшник» відмовити в повному обсязі (т.2, а.с. 7-13).

Представник ТОВ «Творче об`єднання «Соняшник» - Поддимай А.Б. подав відповідь на відзив ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА», у якому зазначено, що твердження відповідача про те, що ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА», як власник веб-сайту https://www.obozrevatel.com не несе відповідальність за зміст блогів є необгрунтованим, оскільки в розумінні п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» є належним відповідачем у даній справі, як власник веб-сайту, на якому розміщено оскаржувану інформацію. Крім того, як зазначено ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА», станом на подання відзиву на позов, на веб-сайту https://www.obozrevatel.com було розміщено інформацію від редакції веб-сайту про недостовірність та спростування оскаржуваної інформації. Щодо висновку лінгвістичної експертизи № 9030 від 04.04.2018 р, то зазначений висновок експерта повністю узгоджується з положеннями Закону України «Про судову експертизу» та вимогами, визначеними в ст. 102 ЦПК України. За таких обставин, вимоги відповідача про виключення даного висновку з переліку доказів базуються на довільному та вибірковому тлумаченні закону, тому є необгрунтованими. Що стосується порушення особистих немайнових прав, то оприлюднена відповідачами інформація не відповідає дійсності, і як наслідок грубо створює уявлення інших осіб про ділову репутацію позивача та ставить під загрозу здійснення діяльності та розвитку Творчого об?єднання. Вказані безпідставні обвинувачення у «діяльності ТО «Соняшник» з порушенням законів, спільною діяльністю з організацією, яка розташована у країні, визнаній агресором» по відношенню до позивача сприймаються вкрай негативно, публікація даної інформації викликає підвищений інтерес з боку більшості осіб, кому вона стала відома, а тому сприяє якнайбільшому її поширенню серед громадськості. Поширення відповідачами негативної та інформації, не підтвердженої доказами є дискредитацією позивача, як суб?єкта господарювання, тобто умисними діями спрямованими на підрив іміджу й довіри. Твердження ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» про співпрацю позивача з Кіровським обласним державним автономним освітнім закладом не відповідає дійсності, даний навчальний заклад не проводив в українських навчальних закладах будь-яких заходів та не володіє авторськими правами ігри «Соняшник», що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Просив відмовити в задоволенні клопотання відповідача про виключення з переліку доказів висновку (лінгвістичної) експертизи № 9030 від 04.04.2018 р, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (т. 2, а.с.60-64).

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , не погоджуючись з позовом, подав відзив на позовну заяву, в якому вказано, що інформація у статті викладена як у формі фактичних даних так і в формі оціночних суджень. Так, інформація, що викладена у формі фактичних даних є достовірною та підтверджується посиланням на офіційні джерела. 12.10.2012 року Міносвіти дійсно видавало наказ «Про затвердження положень про Всеукраїнську українознавчу гру «Соняшник», Всеукраїнський конкурс фахової майстерності для вчителів україністів «Соняшник-учитель» та Міжнародну природознавчу гру «Геліантус». Даний наказ був підписаний міністром Д.В. Табачником. Згідно з п. 1.4. Положення про Міжнародну природознавчу гру «Геліантус» до участі у грі можуть приєднуватись освітні установи інших держав за наявності національного координатора Конкурсу. Так у грі приймали участь освітні установи Російської Федерації, ця інформація відповідає дійсності. У вищезазначеному наказі ОСОБА_6 посилався на постанову Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №561 «Про затвердження державної цільової соціальної програми підвищення якості шкільної природничо-математичної освіти на період до 2015 року» - відповідно до розділу IX Фінансування Гри положення Всеукраїнську українознавчу гру «Соняшник» джерелами фінансування Гри є кошти, не заборонені законодавством України. Згідно з Положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №561 орієнтовний обсяг фінансування Програми становить 250,02 млн. грн, у тому числі 40 млн за рахунок державного бюджету, 78,88 млн. за рахунок місцевих бюджетів і 121,16 млн. за рахунок інших джерел. Одним із видів заходів, які планувалося проводити і відповідно фінансувати за рахунок коштів, передбачених наказом є проведення олімпіад, турнірів, конкурсів, фестивалів тощо з природничо-математичних предметів з метою заохочення до їх вивчення. Таким, чином оскільки автор у статті посилався на вказані нормативно-правові акти, постанову, наказ та вказував інформацію отриману з офіційних джерел, то відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України, він не несе відповідальності навіть у разі її спростування. Уся інша інформація, достовірність якої оспорюється позивачем, є оціночними судженнями, критичними висловлюваннями, вираженням негативного ставлення автора реформування систем освіти в цілому. Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, є вираженням суб?єктивної думки і поглядів відповідача. Твердження позивача про те, що інформація викладена у статті має негативний характер, що грунтується на підставі висновку лінгвістичної експертизи, згідно з якою дана інформація має негативний характер, не свідчить про її недостовірність та порушення немайнових прав позивача. Право висловлювати своє суб?єктивне ставлення та критичні думки є конституційним право громадян і гарантується ст. 43 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 30 Закону України «Про інформацію». Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (т. 2, а.с.81-85).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду по суті (т. 2, а.с. 116-117).

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 у підготовчому засіданні заявив клопотання про призначення в даній справі семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2020 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 щодо проведення відповідної експертизи. Призначено в даній справі судову семантико-текстуальну (лінгвістичну) експертизу. Зупинено провадження у справі до закінчення проведення судової експертизи (т.2, 163-168).

08.12.2020 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса надійшов лист від 30.11.2020 № 14691, в якому зазначено, що судова лінгвістична (семантико-текстуальна) експертиза писемного мовлення залишена без виконання та знята з провадження в зв?язку з тим, що кошти на рахунок інституту не надійшли (т.2, а.с.180).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2021 року відновлено провадження у даній справі та призначено справу до розгляду (т. 2, а.с. 182).

26.10.2022 року від представника позивача Замніуса А.Ю. надійшла заява, в якій представник просив проводити розгляд справи, призначеної на 27.10.2022 року без участі позивача та його представника, позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Творче об`єднання «Соняшник» направила клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи відзиви на позовну заяву відповідачів, відповідь на відзив позивача, письмові пояснення, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно не підлягає до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 20 лютого 2018 року на веб-сайті https://www.obozrevatel.com Інтернет-видання «Обозреватель» за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розділі «Блоги», опублікована стаття під заголовком: «ЛОІППО «Меморіал» чекає на пояснення МОН щодо українсько-російської шкільної гри «Геліантус».

Із вказаної статті вбачається, що в ній наявна інформація, наступного змісту:

«ЛОІППО «Меморіал» наполягає на роз`ясненні позиції МОН стосовно діяльності українсько-російської структури в українських школах. Ми звертаємо увагу МОН на те, що з юридичного погляду конкурси ТО «Соняшник» відбуваються з порушенням законів України. Їх проведення спирається на накази, які втратили чинність у зв`язку з припиненням діяльності Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України та відставкою екс-міністра освіти Д. М. Табачника, який підписав вищезазначений наказ та інші нормативно-правові документи, що регламентують проведення заходів ТО «Соняшник».

Заходи в українських школах «Соняшник» проводить спільно зі своїм російським партнером - Кіровським обласним державним автономним освітнім закладом «Центр дополнительного образования одаренных школьников.

Міжнародний, а точніше українсько-російський конкурс-гра «Геліантус», проведення якого супроводжується листами Міністерства освіти України, є платним для українських школярів. Про це на своїй сторінці офіційно заявляють самі організатори гри ТО «Сонячник». Навіть більше, організатори «Геліантусу» продають у школах брошурки до конкурсу, що, на думку журналістів, с взагалі джерелом чорної каси партнерів.

Львівська обласна історико-просвітницька правозахисна організація «Меморіал» імені В. Стуса вважає абсолютно неприпустимим продовження реалізації конкурсів ТО «Соняшник» та його російського партнера в Україні й у чергове просить МОН прокоментувати вищезазначені невідповідності та сам факт підтримки (у форматі супровідних листів від МОН) конкурсів, що мають українсько-російський статус, в українських школах.

Тим більше, що з 2014 року заходи ТО «Соняшник» є платними для українських школярів та їхніх батьків. А це суперечить Положенню «Про Всеукраїнські учнівські олімпіади, турніри, конкурси з навчальних предметів, конкурси-захисти науково- дослідницьких робіт, олімпіади зі спеціальних дисциплін та конкурси фахової майстерності», затвердженому Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України №1099 від 22.09.2011 року». Згідно з параграфом XI, пунктом 11.1 «Фінансування олімпіад, турнірів, конкурсів», проведення олімпіад, конкурсів, турнірів фінансується за рахунок державного та місцевих бюджетів.

Обурює те, що головою методичної комісії ТО «Соняшник» у Росії та водночас в Україні є провідний спеціаліст відділу стратегії розвитку та вдосконалення системи педагогічних вимірювань Українського центру оцінювання якості освіти, заслужений учитель України ОСОБА_7 .

Зважаючи на актуальність питання щодо легітимності діяльності ТО «Соняшник», вимоги спростування офіційної заяви ЛОІППО «Меморіал» та погрози з боку директора ТО «Соняшник» ОСОБА_3 в бік «Меморіалу», ми просимо МОН прискорити відповідь на наші запити».

Під вищевказаною статтею міститься застереження Інтернет-видання «Обозреватель» такого змісту: «Редакція сайта не несет ответственности за содержание блогов. Мнение редакции может отличаться от авторского» (копія скриншоту, т.2, ст.34).

Автором зазначеної статті є ОСОБА_1 , який не є працівником редакції Інтернет-видання «Обозреватель».

Засновником Інтернет-видання «Обозреватель», тобто власником веб-сайту, є ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА».

У Блозі на сторінці за адресою https://www.obozrevatel.com/society/loippo-memorial-chekae-na-poyasnennya-mon-schodo-ukrainsko-rosijskoi-shkilnoi-gri-geliantus.htm де, опублікована стаття, під заголовком: «ЛОІППО «Меморіал» чекає на пояснення МОН щодо українсько-російської шкільної гри «Геліантус» розміщено текст такого змісту: «Від Інтернет-видання «Обозреватель», Спростування, Інформація, викладена у даній статті є недостовірною» (копія скриншоту, т.2, а.с. 21).

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких і право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

За змістом приписів ст. 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене ст. 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб`єкта (підприємця).

Отже, юридична особа, так само як і фізична особа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації відповідно до ст. ч. 1 ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України вважається, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною.

Згідно ч. 5 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У відповідності до положень ст. 34 ГК України, дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних із особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством ( ч.1 ст. 201 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться (ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію»).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року в підпункті «g» пункту 46 суд зазначив, що повідомлення новин, засноване на інтерв`ю або відтворенні висловлювань інших осіб, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль «сторожового пса суспільства» (дивитись, наприклад, рішення у справі «The Observer and The Guardian v. the United Kingdom», від 26 листопада 1991 року, пункт 59, Series A no. 216). У таких справах слід розрізняти ситуації, коли такі висловлювання належали журналісту, і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у розповсюдженні висловлювань інших осіб буде суттєво заважати пресі сприяти обговоренню питань суспільного значення та не повинно розглядатись, якщо для іншого немає винятково вагомих причин (дивитись рішення у справі «Педерсен і Баадсгаард проти Данії», пункт 77, ECHR 2004-XI; рішення у справі «Торгейр Торгейрсон проти Ісландії"» («Thorgeir Thorgeirson v. Iceland»), від 25 червня 1992 року, пункт 65, Series A, no. 239; і рішення у справі «Джерсільд проти Данії», пункт 35, Series A, no. 298).

Свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Як передбачено в статті 10, ця свобода має винятки, які, проте, повинні чітко тлумачитись, та потреба в таких обмеженнях має бути переконливо встановлена (cf., Jersild v. Denmark, рішення від 23 вересня 1994, Series А по. 298, р. 23, п. 31; Janowski V. Poland [GC], no. 25716/94, n. 30, ECHR 1999J- Nihpn and Johnsen V. Norway [ОС], no. 23118/93, п. 43, ECHR 1999-VlII; and Fuentes Bobov. Spain, no. 39293/98, n. 43, 29 лютого 2000).

Отже, в таких справах необхідно розрізняти ситуації, коли такі висловлювання належали журналісту, і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у розповсюдженні висловлювань інших осіб буде суттєво заважати пресі сприяти обговоренню питань суспільного значення та не повинно розглядатись, якщо для іншого немає винятково вагомих причин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року в справі № 753/19942/17-ц.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи.

Відповідно до п. 2 ст. 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі Карпюк та інші проти України від 06 жовтня 2015 року).

У рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) зазначено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Як встановлено судом предметом оскарження є інформація, розміщена її автором ОСОБА_1 у розділі «Блоги» на веб-сайті Інтернет-видання «Обозреватель».

Позивач, звертаючись до суду з позовом про захист ділової репутації, заявив вимоги до ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» - засновника Інтернет-видання «Обозреватель» та ОСОБА_8 - автора викладеної в Блозі на веб-сайті Інтернет-видання «Обозреватель» інформації щодо позивача.

Блог є віртуальним щоденником з динамічним змістом. Записи у блозі це особисті нотатки, спостереження та думки автора, якими він прагне поділитися з необмеженим колом читачів.

Під статтею в Блозі, в якій наявна інформація, що є предметом оскарження, міститься застереження «Редакція сайта не несет ответственности за содержание блогов. Мнение редакции может отличаться от авторского».

Автор статті, в якій міститься оспорювана інформація, розміщеної в Блозі не є працівником редакції Інтернет-видання «Обозреватель», а також він не є творчим працівником ТОВ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА».

Таким чином, оспорювана інформація є особистими думками автора публікації ОСОБА_1 .

Інтернет-видання «Обозреватель» щодо розміщення оспорюваної інформації, викладеної в статті розмістило спростування в такій формі: «Інформація, викладена у даній статті є недостовірною».

Так, на думку позивача, інформація викладена в статті є недостовірною.

Проте, суд вважає, що інформація такого змісту: «ЛОІППО «Меморіал» наполягає на роз`ясненні позиції МОН стосовно діяльності українсько-російської структури в українських школах. Ми звертаємо увагу МОН на те, що з юридичного погляду конкурси ТО «Соняшник» відбуваються з порушенням законів України. Їх проведення спирається на накази, які втратили чинність у зв`язку з припиненням діяльності Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України та відставкою екс-міністра освіти Д. М. Табачника, який підписав вищезазначений наказ та інші нормативно-правові документи, що регламентують проведення заходів ТО «Соняшник» є класичним звернення до Міністерства освіти та науки, текст подано автором від імені першої особи і є викладенням позиції ЛОІППО «Меморіал», а автор є другим джерелом.

Разом з цим, наказ Міністерства освіти і науки від 28.07.2010 року № 764 «Деякі питання надання грі «Соняшник» та грі «Геліантус» - природознавство для дорослих» статусу «Всеукраїнських ігор» втратив чинність на підставі наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14.11.2012 року.

Що стосується оспорюваної позивачем інформації такого змісту: «Заходи в українських школах «Соняшник» проводить спільно зі своїм російським партнером - Кіровським обласним державним автономним освітнім закладом «Центр дополнительного образования одаренных школьников», то вона також не може вважатись недостовірною інформацією та спростовується відомостями з відповідними посиланнями про їх розміщення, про що в матеріалах справи містяться про це скриншоти та копія архівного оголошення з сайту Кіровського обласного державного автономного освітнього закладу «Центр дополнительного образования одаренных школьников» (т.2, а.с.31, 209-210).

Оспорювана інформація: «Міжнародний, а точніше українсько-російський конкурс-гра «Геліантус», проведення якого супроводжується листами Міністерства освіти України, є платним для українських школярів. Про це на своїй сторінці офіційно заявляють самі організатори гри ТО «Сонячник». Навіть більше, організатори «Геліантусу» продають у школах брошурки до конкурсу, що, на думку журналістів, є взагалі джерелом чорної каси партнерів» не є недостовірною інформацією, оскільки про проведення конкурсу-гри «Геліантус» в Російській Федерації та, що конкурс є платним свідчить інформація викладена в листі Міністерства освіти і науки України від 30.11.2017 року № 1/9-646 та на сайтах за посиланнями в цьому листі, текст якого наявний у статті автора.

Отже, вказана інформація автора, грунтується на даних з офіційного джерела з викладенням змісту документу з першого, в т. ч. офіційного джерела, в той час як автор є другим джерелом, та містить думку автора щодо цієї інформації, що є критичними судженнями.

Що стосується оспорюваної інформації такого змісту: «Львівська обласна історико-просвітницька правозахисна організація «Меморіал» імені В. Стуса вважає абсолютно неприпустимим продовження реалізації конкурсів ТО «Соняшник» та його російського партнера в Україні й у чергове просить МОН прокоментувати вищезазначені невідповідності та сам факт підтримки (у форматі супровідних листів від МОН) конкурсів, що мають українсько-російський статус, в українських школах», то вона є особистою суб?єктивною думкою історико-просвітницької правозахисної організації «Меморіал» імені В. Стуса, яка просить надати їй відповіді на поставлені нею питання та не є висловлюванням автора.

Оспорювана інформація: «Тим більше, що з 2014 року заходи ТО «Соняшник» є платними для українських школярів та їхніх батьків. А це суперечить Положенню «Про Всеукраїнські учнівські олімпіади, турніри, конкурси з навчальних предметів, конкурси-захисти науково-дослідницьких робіт, олімпіади зі спеціальних дисциплін та конкурси фахової майстерності», затвердженому Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України №1099 від 22.09.2011 року» викладена позивачем не відповідає тексту викладеному автором у статті, що міститься адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За вказаною адресою міститься текст такого змісту: Тим більше, що з 2014 року заходи ТО «Соняшник» є платними для українських школярів та їхніх батьків. А це суперечить Положенню «Про Всеукраїнські учнівські олімпіади, турніри, конкурси з навчальних предметів, конкурси-захисти науково-дослідницьких робіт, олімпіади зі спеціальних дисциплін та конкурси фахової майстерності», затвердженому Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України №1099 від 22.09.2011 року». Згідно з параграфом XI, пунктом 11.1 «Фінансування олімпіад, турнірів, конкурсів», проведення олімпіад, конкурсів, турнірів фінансується за рахунок державного та місцевих бюджетів».

Як встановлено судом, і не заперечується позивачем, конкурси дійсно є платними, за бюджетні кошти не проводяться, відтак підстав вважати вищезазначену інформацію недостовірною інформацією, відсутні.

Щодо інформації такого змісту: Обурює те, що головою методичної комісії ТО «Соняшник» у Росії та водночас в Україні є провідний спеціаліст відділу стратегії розвитку та вдосконалення системи педагогічних вимірювань Українського центру оцінювання якості освіти, заслужений учитель України ОСОБА_7 », то інформація про те, що керівником методичної комісії ТО «Соняшник» є заслужений учитель України ОСОБА_7 міститься в загальному доступі, була розміщена на сайті Департаменту освіти і науки виконкому Криворізької міської ради, за адресою https://uokr.dnepredu.com /uk /news-1101458/. Також, вказана інформація містить думку автора щодо діяльності на ринку освітніх послуг в Росії, що є оціночними судженнями.

Оспорювана інформація такого змісту: «Зважаючи на актуальність питання щодо легітимності діяльності ТО «Соняшник», вимоги спростування офіційної заяви ЛОІППО «Меморіал» та погрози з боку директора ТО «Соняшник» ОСОБА_3 в бік «Меморіалу», ми просимо МОН прискорити відповідь на наші запити» є прямою мовою ЛОІППО «Меморіал».

Таким чином, оспорювана позивачем інформація, викладена ОСОБА_1 як у формі фактичних даних, що є достовірною інформацією та підтверджується посиланням на офіційні джерела, так і в формі оціночних суджень (особистих думок автора), що не підлягають спростуванню та правдивість яких не підлягає доведенню.

Наданий позивачем висновок №9030 семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи від 04.04.2018 р не заслуговує на увагу, оскільки він складений експертом Фраймович Л.В., яка не є експертом в розумінні ст. 106 ЦПК України та ст. 10 Закону України «Про судову експертизу». Згідно з копією витягу з реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України свідоцтво експерта Фраймович Л. В. рішенням ЕКК КНДІСЕ від 31.10.2016 року № 9 анульовано та є недійсним, остання з КНДІСЕ як експерт звільнена 01.11 2016 згідно з наказом №216к від 01.11.2016 (т.2 а.с. 26-27).

Експертний висновок за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від 20.03.2018 року № 42/2018-ЕВ-ЦК, на який позивач посилався як на підставу підтвердження факту поширення в мережі Інтернет оскаржуваної інформації, не має правового значення, оскільки викладені в ньому дані за результатами проведеної за власною ініціативою позивача експертизи не свідчать про недостовірність оспорюваної інформації та порушення немайнових прав позивача (т.1, а.с. 101-104).

Інші додані до позову докази: копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, копія Статуту ТОВ, витяг з Державного реєстру юридичних осіб, копії відповідей листів з генеральної прокуратури України, тощо, на які позивач посилався як на підставу в обгрунтування своїх вимог не підтверджують факт недостовірності оспорюваної інформації та порушення немайнових прав позивача (т.1, а.с. 28-100, 136-144).

Доказів на підтвердження того, що поширена відповідачем інформація, яку оспорює позивач, завдає шкоди діловій репутації позивача та призвела до негативних наслідків, які його дискредитують, позивач не надав.

Виходячи, зі встановлених, на підставі поданих сторонами належних та допустимих доказів, досліджених і оцінених кожен окремо та в їх сукупності, обставин справи, враховуючи норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову ТОВ «Творче об?єднання «Соняшних» про захист ділової репутації, відсутні.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями статтею 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 91, 277 ЦК України, статтями 4, 10-12, 76-80, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Творче об`єднання «Соняшник» до Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА», ОСОБА_1 про захист ділової репутації- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено 09.11.2022 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко