Справа №333/4793/21
Пр. № 2/333/501/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

представника позивача: Старча А.В.

представника відповідача: Щасливого О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за невиконання кредитного зобов`язання, витрат на правничу допомогу -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує наступним.

06.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (надалі - Банк) та ОСОБА_1 укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (надалі - Кредитний договір), шляхом акцептування Клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. i

Також 06.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум- готівка»). Відповідно до п.1 зазначеного Додатку до Договору, на підставі Анкети-Заяви про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», наданої Клієнту, Банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску. Пунктом 2.1. Додатку до Договору встановлено, що ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 75 000,00 грн. Пунктом 2.2. Додатку до Договору визначено, що процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 24,0% річних на торгові операції та на операції зняття коштів.

За період користування кредитними коштами, Позичальником ОСОБА_1 здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 22.06.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 53 042,69 грн. (П`ятдесят три-тисячі сорок дві гривні 69 копійок), з яких:- заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 32 292,52 грн., заборгованість з пені - 20 750,17 грн.

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» і набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 630129364 від 06.05.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником ОСОБА_1

26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу №2019-ІКІ/ВЕСТА, відповідно до якого, ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 630129364 від 06.05.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником.

16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 630129364 від 06.05.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником.На підставі цього вищевказаного договору від 16.01.2019 р. ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до Відповідача, а ТОВ «ФК «ВЕСТА» втратив такі права.

Позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню Кредитних коштів отриманих, на підставі Кредитного договору № 630129364 від 06.05.2014 року, у Позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути на його користь з відповідача інфляційні втрати у розмірі 2908,98 грн. та 3% річних у розмірі 7094,28 грн.,за невиконання кредитного зобов`язання. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. та витрати на сплату судового збору.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.07.2021 р. відкрите провадження у справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті спору.

Відповідач скористався своїм процесуальним правом та надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач пропустив строк позовної давності для пред`явлення заявлених ним позовних вимог. Також відповідач вважає, що надані позивачем докази на підтвердження наявної заборгованості не є належними.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що позивач не пред`являв вимоги про стягнення з відповідача боргу за вищевказаним кредитним договором, а пред`явив вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за порушення грошових зобов`язань. Позивач вважає, що заявлені ними вимоги не є додатковими в розумінні ст. 266 ЦК України. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Посилається, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 р. №127/15672/16-ц. З огляду на вищевказане, представник позивача просить задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачем надані заперечення на відповідь на відзив, в якому він вважає, що посилання позивача на правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 08.11.2019 р. №127/15672/16-ц не є доречним, оскільки в згаданій справі інші обставини: строк кредитного договору закінчується 23.07.2027 р. та наявне рішення суду про стягнення кредитної заборгованості. В цій справі позивачем, судове рішення, яким би встановлювався факт порушення позичальником кредитних зобов`язань, суду не надано. Вимога кредитора про стягнення боргу за кредитним договором не може бути захищена в у (примусовому) порядку, оскільки сплила позовна давність, але добровільне виконання якої є безпідставно набутим майном (згідно з ч. 1 ст. 267 ЦК України), що робить спірні зобов`язання натуральними. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. На підставі вищевикладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні в дистанційному порядку, на задоволенні позовних вимог наполягав, та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові та у відповіді на відзив.

Представник відповідача адвокат Щасливий О.Р. просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив.

Суд, вислухав представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

06.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання ОСОБА_1 . Анкети-Заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» та підписання сторонами Додатку до цього договору (копії Анкети-заяви та Додатку до Договору містяться в матеріалах справи).

Відповідно до положень п.1, 2.1, 2.2, 2.3. зазначеного Додатку до Договору, а також Довідки про умови кредитування, підписаної відповідачем (копія наявна в матеріалах справи), на підставі Анкети-Заяви про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», наданої Клієнту, Банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску. ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 75 000,00 грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 24,0% річних на торгові операції та на операції зняття коштів. мінімальний щомісячний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлюваною лінією, розмір обов`язкового мінімального платежу за кредитом не може бутим менше 50 грн.

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1 (копія якого додано позивачем до позову), відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 630129364 від 06.05.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником ОСОБА_1 . Відповідно до Додатків до зазначеного Договору факторингу, ПАТ «Альфа-Банк» передано ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за вказаним кредитним договором в межах заборгованості по тілу кредиту у розмірі 32 292,52 грн.

26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу №2019-ІКІ/ВЕСТА (копія якого додано позивачем до позову), відповідно до якого, ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА» а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 630129364 від 06.05.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником ОСОБА_1 . Відповідно до Додатків до зазначеного Договору факторингу, ТОВ «Кредитні ініціативи» передано ТОВ «ФК «ВЕСТА» право вимоги за вказаним кредитним договором в межах заборгованості по тілу кредиту у розмірі 32 292,52 грн. та пені у розмірі 26 374,54 грн.

16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 (копія якого додано позивачем до позову), відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 630129364 від 06.05.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником ОСОБА_1 . На підставі цього вищевказаного договору від 16.01.2019 р. ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до Відповідача, а ТОВ «ФК «ВЕСТА» втратив такі права. Відповідно до Додатків до зазначеного Договору факторингу, ТОВ «ФК «ВЕСТА» передано ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за вказаним кредитним договором в межах заборгованості по тілу кредиту у розмірі 32 292,52 грн. та пені у розмірі 26 376,74 грн.

Позивач вказує, що заборгованість позичальника за вказаним кредитним договором в повному обсязі не погашена та загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, пені за порушення умов кредитного договору, станом на 22.06.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 53 042,69 грн. (П`ятдесят три-тисячі сорок дві гривні 69 копійок), з яких:- заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 32 292,52 грн., заборгованість з пені - 20 750,17 грн.

25.07.2019 р., за заявою позивача, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис №865, про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним кредитним договором за період з 16.01.2019 р. по 18.07.2019 р. у розмірі по тілу кредиту 64585,04 грн., зі сплати процентів 17303,80 грн. Даний виконавчий напис був пред`явлений позивачем для примусового виконання до приватного виконавця Юхименко О.Л., з листа якого, адресованого адвокату позивача, вбачається, що кошти у розмірі 840875 грн., які були стягнені з ОСОБА_1 в межах виконання зазначеного виконавчого напису, не були передані ТОВ «Вердикт Капітал», а зберігаються на депозитному рахунку приватного виконавця. На підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2021 р. по справі №336/7672/19, за позовом позичальника ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», вищевказаний виконавчий напис, визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Позивач зазначає, що оскільки існує прострочене грошове зобов`язання, то ставить вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми за останні 3 роки, на підставі ст. 625 ЦК України. Позивачем надані розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми. Загальний розмір інфляційних втрат, відповідно до розрахунку позивача, зробленого в межах строку з 22.06.2018 р. по 22.06.2021 р. на суму боргу по тілу кредиту 32 292,52 грн., становить 7094,28 грн. Загальний розмір 3% річних за користування кредитом, який відповідно до розрахунку позивача, зробленого в межах строку з 22.06.2018 р. по 22.06.2021 р. на суму боргу по тілу кредиту 32 292,52 грн., становить 2908,98 грн.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2022 р., задоволено клопотання відповідача та постановлено про витребування доказів по справі, а саме: у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» інформації у вигляді належним чином оформленої довідки, листа, тощо, щодо точного терміну дії платіжної банківської картки, випущеної на ім`я відповідача, на підставі його анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ АЛЬФА-БАНК на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту Максимум-готівка від 06.05.2014 р. (з урахуванням всіх перевипусків (за наявності).

З інформації АТ «АЛЬФА-БАНК», наданої на виконання ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2022 р. про витребування доказів, вбачається, що ОСОБА_1 є клієнтом Банку та йому було випущено банківську карту 28.04.2014 р. з терміном дії по квітень 2016 р. Карта була закрита 29.04.2015 р.

В листі АТ «АЛЬФА-БАНК» відсутні пояснення, чому видача 28.04.2014 р. платіжної банківської картки на ім`я відповідача, передувало укладенню 06.05.2014 р. між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 вищевказаного Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, на підставі якого видавались кредитні кошти. Відсутні в листі і пояснення, чому дана карта закрита раніше дворічного строку встановленого вищевказаним Договором. Представник позивача в судовому засіданні також не зміг надати пояснення з даного приводу. Про наявність іншої банківської платіжної картки, виданої в межах дії вищевказаного Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, сторонами по справі не заявлялось.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що строк кредитування по вищевказаному Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб закінчився 28.04.2016 р.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідач на надав належних доказів, що кредитна заборгованість по вищевказаному кредитному договору, у нього відсутня. Також, відповідачем не спростована вищевказана сума боргу по тілу кредиту 32 292,52 грн., з урахуванням якої позивачем робились розрахунки інфляційних втрат та 3% річних. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 21.06.2016 р. (первісна дата в розрахунку) дана сума боргу не змінилась.

Позичальником ОСОБА_1 прострочене основне грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів отриманих на підставі вищевказаного кредитного договору від 06.05.2014 року, а тому майнові права нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» були порушені і він мав право, в межах загальної та спеціальної позовної давності, звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення з позичальника боргу по тілу кредиту та пені, а також стягнення інфляційних втрат та 3% річних. При цьому в судовому порядку заявлені позивачем суми боргу за вищевказаними кредитними зобов`язаннями у розмірі 32 292,52 грн. та пені у розмірі 20 750,17 грн., в межах строку позовної давності, не стягувалися.

Відповідачем в особі представника заявлено про застосування до позовних вимог наслідків пропуску строку позовної давності. Вирішуючи дану заяву відповідача, суд враховує наступне.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5ст. 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Однак,ст. 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно із ч. 5ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

В силу вимог ст. ст. 267 ч. ч. 3, 4 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 року у справі № 910/4590/19 в п.43 виснує, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги».

Загальна (трирічна) позовна давність для примусового стягнення кредитором у судовому порядку заборгованості з основного боргу за кредитним договором у розмірі 32 292,52 грн., враховуючи, що строк кредитування закінчився 28.04.2016 року, сплила ще 28.04.2019 року, а відповідач позов позивача у цій справі не визнав і просив застосувати позовну давність, то трирічна (загальна) позовна давність для стягнення інфляційних втрат та 3 % річних (які не є штрафними санкціями і тому на них розповсюджується також загальний (трирічний) строк позовної давності), як додаткового зобов`язання, теж сплила 28.04.2019 року, оскільки кредитор звернувся до суду із вищезазначеним позовом у цій справі лише 13.07.2021 року. Із заявою по визнання поважними причини пропуску строку позовної давності позивач до суду не звертався.

Неможливим у даній справі при вищевикладених встановлених судом фактичних обставинах цієї справи є застосування правового висновку Верховного Суду, викладений у постанові від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц (в якій 3% річних нараховувались позивачем за триваюче порушення в межах 3-х років до дати звернення з позовом від 2016 року до суду за наявності вже рішення суду від 2009 року про стягнення основного боргу за кредитним договором), оскільки наведені у постанові Верховного Суду та оскаржуваному рішенні фактичні обставини є різними.

В зв`язку з тим, що позивачем пред`явлені дані позовні вимоги поза межами строку позовної давності, і відповідачем заявлено про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, дані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вищевказана судова практика також відображена в постанові Запорізького апеляційного суду від 19.01.2022 р. по справі №331/3830/20.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 17-19, 76-81, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за невиконання кредитного зобов`язання, , витрат на правничу допомогу, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складений 10.11.2022 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова