Дата документу 11.08.2022
Справа № 334/7368/21
Провадження № 2/334/640/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі судового засіданні Алєйніковій О.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що 10.08.2020 р. біля будинку № 8-Б по пр. Металургів в м. Запоріжжі сталася ДТП, внаслідок якої з вини відповідача ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний № НОМЕР_1 , було пошкоджено автомобіль позивача «Volkswagen Polo», реєстраційний № НОМЕР_2 .

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2020 р. відповідача ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП.

Внаслідок ДТП позивачу було спричинено матеріальний збиток на суму 9840,26 грн., з яких 7240,26 грн. було виплачено ПрАТ СК «Арсенал Страхування».

Проте сума франшизи - 2600 грн. - залишилася невідшкодованою.

Протиправна поведінка відповідача спричинила позивачу також моральну шкоду, яка полягає у тому, що внаслідок ДТП вона була вимушена витрачати час на ремонт автомобіля, оформлення матеріалів ДТП, звернення до страхової компанії. У той час, як автомобіль був постійно задіяний для повсякденних потреб сім`ї, позивач протягом декількох днів вимушена була різко змінити звичний уклад життя

Моральну шкоду позивач оцінює у 2500 грн.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 розмір франшизи в розмірі 2600,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 2500,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, навівши пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до листа ПАТ «СК «Арсенал Страхування» ОСОБА_2 згідно зі страховим актом №190.02086220-1 від 11.09.2020 року шляхом переказу на банківський рахунок було виконане страхове відшкодування за матеріалами ДТП в розмірі 9840,26 грн. (матеріальний збиток) 2600 грн. (франшиза) = 7240,26 грн.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Volkswagen Polo, держномер НОМЕР_2 , власником є ОСОБА_2 .

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2020 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст.124 КпАП України.

Відповідно до вказаної постанови 03 серпня 2020року о 15.28год., в м. Запоріжжі по пр. Металургів, 8б водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer, номерний знак НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом, не переконався в безпечності маневру внаслідок чого допустив наїзд на транспортний засіб, що стояв Volkswagen Polo, держ.№ НОМЕР_2 , водій ОСОБА_4 , після чого залишив місце події. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, завдано матеріальних збитків, травмованих не має.

Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.10.9 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. А також порушив вимоги п. 2.10 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у страховика не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2019 року у справі № 676/518/17 (провадження № 61-8307св18) вказано, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

При цьому, суд виходить з того, що у деліктних (не договірних) правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою відповідач доводить відсутність своєї вини у заподіянні шкоди, а позивач повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.09.2020 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КпАП України є преюдиційним доказом, а саме обставиною яка не підлягає доказуванню.

Оскільки позивачем доведено заподіяння шкоди відповідачем, то позовні вимоги в частині стягнення суми франшизи в розмірі 2600 грн. суд вважає за можливе задовольнити.

Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Також суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті протиправних винних дій відповідача позивачці спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних переживаннях, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна, оскільки вона вимушена була витрачати свій час та вчиняти дії направлені на захист порушених майнових прав. Ці обставини викликали у позивачки відповідний психоемоційний дискомфорт.

За таких обставин суд вважає, що через винну протиправну поведінку відповідача порушився звичний спосіб життя позивачки та вона вимушена була докладати додаткових зусиль для його організації.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, суд відповідно до ст.23 ЦК України враховує характер правопорушення - дорожня-транспортна пригода через порушення відповідачем ПДР, що суд вважає грубим. В результаті даного ДТП пошкоджено майно позивачки. Також суд враховує глибину та тривалість душевних страждань позивачки та наслідки, які призвели до порушення звичного способу життя позивачки.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Тому, виходячи з вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду в сумі 2500,00грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові втрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного керуючись ст. ст.12,13, 76, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , матеріальну шкоду в розмірі 2600 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , моральну шкоду в розмірі 2500 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , судові витрати в розмірі 1816 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана позивачем до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя на протязі 30 днів з дня проголошення рішення.

Повний текст виготовлений 11 серпня 2022 року о 16.00 год.

Суддя О.М. Гнатюк