Житомирський апеляційний суд
Категорія 8 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №295/13310/21 за позовом ОСОБА_1 до Поліського національного університету, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерства освіти та науки України про визнання права на приватизацію житла

за апеляційною скаргою Поліського національного університету

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 червня 2022 року, ухвалене суддею Перекупко. І.Г.

в с т а н о в и в:

Позивач у жовтні 2021 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати Поліський національний університет здійснити розгляд заяви про оформлення передачі цієї квартири у приватну власність.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 03 квітня 2003 року Державний агроекологічний університет в особі проректора з соціально-економічних питань Обихода А. І. придбав за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 . Цього ж дня Державний агроекологічний університет в особі ректора ОСОБА_2 уклав з ним, ОСОБА_1 , як професором кафедри економіки АПК, договір найму вказаного житлового приміщення на строк десять років, за умови перебування співробітника у трудових відносинах з університетом. Відповідно до умов вказаного вище договору, після закінчення десятирічного терміну дії даного договору житло передається співробітнику у прядку передбаченому діючим законодавством, а вразі його смерті до завершення дії договору відомче житло передається у довічне користування сім`ї померлого співробітника за окремим рішенням ректорату або вченої ради. Рішенням вченої ради Житомирського національного агроекологічного університету від 24.042013 та 24.05.2017 надано згоду на передачу у власність ОСОБА_1 квартири. Однак його неодноразові звернення до Житомирського національного агроекологічного університету, щодо виконання умов договору в частині передачі квартири у власність, залишались без задоволення, а тому позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.06.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано Поліський національний університет здійснити розгляд заяви про оформлення передачі вказаної квартири у приватну власність. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з указаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вказане рішення та ухвали нове про відмову у задоволенні вимог позивача. Обґрунтовуючи доводи скарги посилається на те, що рішення є необ`єктивним, таким, що постановлене з порушенням норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що майно перебуває у оперативному управлінні університету і відповідно до Статуту не може бути предметом застави, не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним чи фізичним особам без згоди МОН України та вищого колегіального органу самоврядування Університету. Суд першої інстанції залишив поза увагою і той факт, що сам по собі факт проживання у квартирі відповідно до договору найму впродовж 10 років не дає права на обов`язкову приватизацію такого житла, а звернення позивача із заявами до відповідача про надання дозволу на приватизацію є безпідставними, оскільки університет не є органом приватизації.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Представник третьої особи Міністерства освіти і науки України подала відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначила, що судом першої інстанції залишено поза увагою доводи відповідача, які обґрунтовані нормами чинного законодавства про відсутність повноважень та правових підстав вчиняти будь-які дії щодо приватизації державного майна. Зазначає, що відповідно до Указу Президента України «Про Положення про національний заклад (установу) України» від 16.06.1995 № 451 органам виконавчої влади заборонено передавати закріплене за національними закладами (установами) України майно, що перебуває у державній власності будь-яким органам, підприємствам, установам, організаціям.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, рішення суду першої інстанції просила скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представники позивача проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили залишити в силі рішення суду першої інстанції з підстав, викладених у позовній заяві.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не були надані докази на підтвердження того, що в даній квартирі проживали студенти, чи проводились освітні, соціальні та будь-які інші заходи пов`язанні з освітньою діяльністю, тобто докази, які підтвердили б використання даної квартири для досягнення мети встановленої законом, а тому квартира підпадає під норми чинного законодавства щодо приватизації та передачі її з державної власності у комунальну.

Колегія суддів не погоджуються з вказаним висновком суду, враховуючи таке.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Судом встановлено, 03 квітня 2003 року між Житомирським національним агроекологічним університетом та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду 09 червня 1997 року за № НОМЕР_1 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вказана квартира перебуває у приватній власності Державного агроекологічного університету.

03 квітня 2003 року Житомирський національний агроекологічний університет в особі ректора ОСОБА_2 уклав із ОСОБА_1 як професором, завідувачем кафедри університету, договір найму квартири за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 10 років, за умови перебування співробітника у трудових правовідносинах.

Відповідно до пункту 7.3. вказаного договору після закінчення десятирічного терміну дії договору житло передається співробітнику у порядку передбаченому діючим законодавством, а вразі його смерті до завершення дії договору відомче житло передається у довічне користування сім`ї померлого співробітника за окремим рішенням ректорату або вченої ради.

Встановлено також, що ОСОБА_1 зареєстрований у спірній квартирі з 26 серпня 2003 року. Стаж його педагогічної та наукової роботи в університеті на момент подачі позову становив 15 років, з 23 вересня 2015 року продовжено термін роботи на посаді професора кафедри економічної теорії та інтелектуальної власності за контрактом

до 30 червня 2020 року.

Рішенням Вченої ради Житомирського національного агроекологічного університету №8 від 24 квітня 2013 року та Витягом з протоколу № 12 від 24.05.2017 надано згоду на передачу у власність позивачу ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 (а.с.11,12).

Однак вказані рішення відповідача реалізовані не були, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на вказане житло. За результатами розгляду цивільної справи № 295/15557/17 Верховним Судом 20 липня 2020 року винесено постанову, якою відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_1 до Житомирського національного агроекологічного університету про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

24.11.2020 позивач звернувся до ректора Поліського національного університету (Житомирського національного агроекологічного університету) із заявою про оформлення передачі в приватну власність спірної квартири відповідно до положень ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців у гуртожитках».

Листом в.о. ректора університету від 01.12.2020 ОСОБА_1 повідомлено, що університет не наділений повноваженнями щодо оформлення передачі квартири у приватну власність. Спірна квартира перебуває у оперативному управлінні університету і відноситься до державного майна, порядок передачі якого у комунальну власність визначається КМ України та постановою КМУ від 06 листопада 1995 № 891 «Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій», а також містить обмеження відповідно до Указу президента «Про Положення про національний заклад (установи) України» № 451/95 від 16 червня 1995 року. Крім цього, запропоновано позивачу укласти договір найму житла, оскільки строк дії попереднього договору найму закінчився ще у 2013 році.

15.02.2021 позивач повторно подав заяву на адресу Поліського національного університету з проханням розглянути заяву та надати відповідь по суті оформлення передачі в приватну власність (приватизацію) квартири.

04.03.2021 відповідачем надано відповідь на вказану заяву, в якій крім вказаного раніше, зазначено, що наказом МОН України від 13 жовтня 2011 року № 1190 «Про деякі питання комісії Міністерства з майнових питань» утворено комісію з майнових питань підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління Міністерства та затверджено Положення про комісію з майнових питань. За умови наявності позитивного рішення комісії Міністерства з майнових питань, а також за відсутності заборони на відчуження шляхом приватизації майна може відбутися процес приватизації майна. Також запропоновано укласти договір найму.

Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Основою ознакою договору найму є передача однією особою (наймодавцем) іншій особі (наймачеві) майна у тимчасове користування.

Укладання між сторонами договору найму не може бути безумовною підставою для визнання права власності у наймача на передане майно в користування, оскільки договір найму житлового приміщення не є правочином у розумінні статті 328 ЦК України, на підставі якого безумовно виникає право власності.

Крім того, відповідно до пункту 7.3. вказаного договору після закінчення десятирічного терміну дії договору житло передається співробітнику у порядку передбаченому діючим законодавством.

Спірна квартира, в якій проживає позивач, за твердженнями представника відповідача та наданих докумментів, знаходиться на балансі Поліського національного університету як відомче житло та передане йому в оперативне управління. Майно, яке перебуває у оперативному управлінні є державним. Набуття права на нерухомість може відбуватись лише у спосіб і на умовах визначених чинним законодавством.

Відповідно до статті 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно з частиною першою статті 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Правові основи приватизації державного житлового фонду визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно з частинами першою, третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Громадяни можуть набути право власності лише на житлові приміщення, в яких вони постійно проживають на умовах найму.

Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.

Порядок передачі житлового фонду, що перебуває у повному господарському віданні підприємств, установ чи організацій, у комунальну власність визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396 не підлягають приватизації об`єкти, визначені Законами України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», «Про перелік об`єктів права державної власності, шо не підлягають приватизації» та іншими законами.

Порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначено Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року.

Згідно з пунктами 17, 18 Положення № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Відповідно до пункту 19 Положення № 396 довідка про склад сім`ї та займані приміщення видається громадянину підприємством (організацією), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток.

Порядок передачі житлового фонду, що перебуває у повному господарському віданні підприємств, установ, організацій, у комунальну власність затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 № 891 «Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебуває у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, установ, організацій».

Відповідно до Закону України «Про освіту», (в ред. станом на момент розгляду справи) об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.

Статутом університету визначено, що майно закріплене за Університетом на праві господарського відання, не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди Міністерства освіти і науки України та вищого колегіального органу самоврядування Університету, крім випадків, передбачених законодавством.

Органом управління відповідача є Міністерство освіти і науки України, і якому підпорядкований відповідач. Міністерством освітим і науки України було прийнято наказ від 13 жовтня 2011 року № 1190 «Про деякі питання комісії Міністерства з майнових питань», відповідно до якого утворена комісія з майнових питань підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства, та затверджено Положення про Комісію з майнових питань. Вказана комісія утворена відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна», «Порядку списання об`єктів державної власності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007р. №1314, «Порядку відчуження об`єктів державної власності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 № 803, «Положення про порядок передачі права державної власності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482 та з метою посилення контролю за списанням, відчуженням та розпорядженням (користуванням) державним майном підприємствами, установами та організаціями, які належать до сфери управління Міністерства.

Таким чином процес набуття позивачем у власність спірного житла повинен розпочатися за умови наявності позитивного рішення Комісії з майнових питань Міністерства освіти та науки України, та за відсутності заборони на відчуження шляхом приватизації спірного майна.

На момент розгляду позову матеріали справи не містять доказів звернення позивача до Міністерства освіти і науки України із заявою про надання такого дозволу.

Разом з тим в матеріалах справи містяться копії рішення та витягу з протоколу Вченої ради як вищого колегіального органу університету про надання згоди на передачу у власність позивачу квартири, яку він використовує на умовах найму. Тобто відповідач не заперечував щодо реалізації права позивача на приватизацію ним спірного нерухомого майна, однак останній не дотримався встановленої законодавством процедури.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Підстави припинення права власності визначені Главою 25, ст. 346 ЦК України, зокрема, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Отже, відчуження майна, що є державною власністю і закріплене за закладами освіти, здійснюються за погодженням з органом управління майном у порядку, встановленому чинним законодавством та за згодою адміністрації закладу освіти.

Таким чином помилковим і таким, що не відповідає чинному законодавству є висновок суду про те, що відповідач зобов`язаний здійснити розгляд заяви про оформлення передачі спірної квартири у приватну власність, оскільки свій обов`язок відповідач виконав, надавши згоду на передачу у власність позивачу квартири, в якій останній проживає на умовах найму.

Отже, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову з вищевказаних підстав (п.3, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Поліського національного університету задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Поліського національного університету про визнання права на приватизацію житла.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2022 року.

Головуючий Судді