Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2228/22 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є.О.
Категорія 16 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської окружної прокуратури,

на ухвалу судді Житомирського районного суду Житомирської області, постановлену 15 вересня 2022 року суддею Татуйком Є.О. у м. Житомирі,

у справі №278/2228/22 за позовом Житомирської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Житомирської обласної військової адміністрації, до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа Державне підприємство "Бердичівське лісове господарство", про визнання незаконним, скасування наказу та зобов`язання повернути земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року заступник керівника Житомирської окружної прокуратури Г.Кравцов, який діє в інтересах держави в особі Житомирської обласної військової адміністрації, звернувся до суду із позовом, у якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області (надалі Управління) №1755-УБД від 04.12.2020 про передачу у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0771 та площею 0,5773 га; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 вказану земельну ділянку, що знаходиться в адміністративних межах Станишівської сільської ради Житомирського району на користь Житомирської обласної військової адміністрації; стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2022 року позовну заяву Житомирської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Житомирської обласної військової адміністрації, до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа Державне підприємство "Бердичівське лісове господарство", про визнання незаконним, скасування наказу та зобов`язання повернути земельну ділянку, визнано неподаною та повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі заступник керівника Житомирської окружної прокуратури Г.Кравцов, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказав, що ухвалою від 02 вересня 2022 року позов прокуратури залишено без руху у зв`язку із не зазначенням ціни земельної ділянки та несплатою судового збору за вимогу майнового характеру. На виконання вимог вказаної ухвали прокуратурою до суду направлено лист, у якому повідомлено про те, що у володінні окружної прокуратури відсутні будь-які документи, які б визначали чи встановлювали вартість спірної земельної ділянки, також такі відомості відсутні і в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Разом із цим, врахувавши нормативну грошову оцінку ріллі по Житомирській області з розрахунку на 1 га станом на 01.01.2022, яка становить 21411 грн, визначену постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 №1147 «Про затвердження Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок» позивач зазначив, що вартість спірної земельної ділянки становить 12360,57 грн, а тому, судовий збір за позовну вимогу про витребування даної земельної ділянки підлягає сплаті в розмірі 2481 грн, а загальний розмір судового збору за подання позову 4962 грн, який прокуратурою було сплачено, про що свідчить долучена до листа копія платіжного доручення про сплату таких витрат.

Окрім того, вказав, що ухвала про залишення позовної заяви без руху, в порушення вимог ч.2 ст. 185 ЦПК України, не містила точної суми судового збору, необхідної для сплати за майнову вимогу.

На його думку, є безпідставними висновки суду, викладені в ухвалі про повернення позовної заяви щодо не подання прокуратурою позову в оновленій редакції із відображенням його ціни позову, оскільки ухвала про залишення позову без руху не зобов`язувала надати позов у новій редакції, а лише вказувала на необхідність повідомлення про ціну позову земельної ділянки для правильного нарахування суми, необхідної для сплати судового збору.

Також, вважає, що є помилковою позиція суду про те, що вимога про визнання незаконним та скасування наказу Управління є двома немайновими вимогами. Окрім того, в ухвалі про залишення позову без руху жодним чином про це не зазначалось, тим паче, про необхідність сплати судового збору за три позовні вимоги. Системний аналіз ч.1 ст.6 Закону України «Про судовий збір», ст.21 ЦК України дає підстави для висновку, що вимога про визнання незаконним та скасування правового акту, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси, є однією вимогою.

У доводах апеляційної скарги послався до правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 14.03.2017 у справі №21-3944а16, від 12.11.2019 у справі №640/21330/18, від 05.06.2020 у справі №280/5161/19, від 06.10.2020 у справі №826/11984/16, ухвалі Верховного Суду від 01.03.2021 у справі №539/1168/20.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2022 року позовну заяву Житомирської окружної прокуратури залишено без руху з посиланням на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме:

- позовна заява не містить зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці;

- судовий збір не оплачений за вимогу майнового характеру про витребування земельної ділянки.

Окрім того, суд зазначив, що позивачу необхідно надати документальне підтвердження вартості оспорюваної земельної ділянки. Відсутність такої інформації унеможливлює суд встановити правильність сплати заявником судового збору за розгляд даного позову, а також позбавляє можливості вирішити питання щодо визначення виду позовного провадження за правилами якого необхідно здійснювати розгляд цивільної справи.

Зі змісту поданої прокурором позовної заяви вбачається, що вона містить дві вимоги немайнового (визнання незаконним і скасування наказу) та майнового характеру (витребування земельної ділянки), але, всупереч п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України заявником не вказана ціна позову щодо майнової вимоги. Тому, оскільки позовна заява містила такий недолік, як відсутність ціни позову, що також унеможливлювало перевірити правильність справляння судового збору, суд обґрунтовано залишив позовну заяву без руху.

На виконання вимог ухвали, заступник керівника Житомирської окружної прокуратури Г.Кравцов 06.09.2022 направив лист, у якому зазначив, що у володінні окружної прокуратури відсутні будь-які документи, які б визначали чи встановлювали вартість спірної земельної ділянки. Також, такі відомості відсутні і в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Однак, враховуючи відомості, розміщені на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, у розділі «Грошова оцінка», а саме, нормативну грошову оцінку ріллі по Житомирській області, грошова оцінка оспорюваної земельної ділянки складає 12360,57 грн, а тому, сплата судового збору за вимогу майнового характеру про витребування земельної ділянки становить 2481 грн (1,5% від ціни позову, але не менше прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022), а загальний розмір судового збору за пред`явлення даного позову складає 4962 грн. До вказаного листа позивач долучив платіжне доручення №1392 від 01.09.2022 про сплату судового збору у розмірі 4962 грн та викопіювання із офіційного веб-сайту Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

З системного аналізу ст.ст.174, 175, 185 ЦПК України слідує, що недоліки позовної заяви усуваються шляхом подання позовної заяви, яка відповідає всім вимогам ст.175 ЦПК України. Норми процесуального права не передбачають усунення недоліків позовної заяви шляхом подання листа у довільній формі.

Тому, враховуючи, що у наданий судом строк прокурор не надав нову редакцію позовної заяви, яка б відповідала вимогам ст.175 ЦПК України, зокрема п.3 ч.3 даної норми, суддя обґрунтовано застосував наслідки невиконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Отже, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суддя правильно виходив із того, що заявником не було усунуто вказаних в ухвалі від 02 вересня 2022 року недоліків позовної заяви, а саме, заявником не подано позов в оновленій редакції із відображенням його ціни, що позбавляло суд можливості встановити правильність сплати заявником судового збору за розгляд зазначеного позову.

Оскільки обов`язок подати позов в оновленій редакції передбачений чинним процесуальним законодавством, посилання в апеляційній скарзі прокурора на необхідність зазначення такого обов`язку в ухвалі про залишення без руху є безпідставними.

Посилання прокурора на помилкове визначення судом немайнової вимоги про визнання незаконним та скасування наказу органу державної влади, як двох немайнових вимог, на правильність висновків суду про наявність підстав для повернення позовної заяви у зв`язку із не поданням позивачем позову із зазначенням його ціни не впливають.

Обов`язок визначення ціни позову покладається цивільно-процесуальним законодавством саме на позивача (п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України). Лише у разі не відповідності ціни позову, визначеній позивачем, дійсній вартості майна, тощо, застосовуються положення ч. 2 ст. 176 ЦПК України, коли суд попередньо визначає розмір судового збору. Тому, наведені у апеляційній скарзі доводи щодо обов`язку суду вказати точну суму судового збору, за наявних обставин, є помилковими.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків судді суду першої інстанції та на його правильність не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржувана ухвала є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської окружної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу судді Житомирського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 16 листопада 2022 року.