Справа № 444/2947/21
Провадження № 2/444/147/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Проданова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення заподіяної майнової шкоди у розмірі 279043 грн. 32 коп., -

В С Т А Н О В И В :

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Жовківського районного суду Львівської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди у розмірі 279 043 грн. 32 коп.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1 , користь заподіяну майнову шкоду в розмірі 279 043 грн. 32 коп., а також судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує наступним.

Він, фізична-особа підприємець, ОСОБА_1 в ході здійснення підприємницької діяльності уклав договір поставки кондитерських виробів із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на загальну суму 279 043, 32 грн., що підтверджується видатковими накладними.

На виконання умов договору поставки кондитерської продукції, між ним, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_2 був укладений усний договір перевезення вантажу. Сторони погодили предмет такого договору, який полягав у перевезенні кондитерської продукції з вул. Шевченка, 80 а смт Куликів до вул. Львівської, 19 м. Хуст, ціну договору та строки виконання такого.

Зазначає, що на виконання договору перевезення, позивач 27 грудня 2020 року завантажив у транспортний засіб марки «Renault Mascott», номерний знак НОМЕР_1 , кондитерську продукцію сумарною вагою 4 283 кг. Вказує, що факт передачі товару перевізнику підтверджується фотографією, зробленою після повного завантаження товару у вантажний автомобіль, відеозаписом з камер спостереження та діалогом в мережі Viber між замовником та перевізником, в якому останній скаржиться на надмірну завантаженість транспортного засобу.

Завантаження кондитерської продукції в транспортний засіб свідчить про прийняття контрагентом умов договору перевезення та початок його виконання.

В подальшому через поломку транспортного засобу марки «Renault Mascott», номерний знак НОМЕР_1 , відповідач ОСОБА_2 перевантажив товар на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 60901», номерний знак НОМЕР_2 , та залучив до фактичного виконання договору перевезення водія ОСОБА_3 .

Стверджує, що 28 грудня 2020 року о 04:50 год. на 655 км + 90 м автодороги М-06 ОСОБА_3 не впорався із керуванням та здійснив наїзд на металеве бар`єрне обгородження та бордюр. Транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 60901», номерний знак НОМЕР_2 , з`їхав із дороги та перекинувся, внаслідок чого всі кондитерські вироби стали непридатними для продажу та подальшої реалізації споживачеві, оскільки опинилися на дорозі та в струмку, що підтверджується фотографіями та матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до постанови Сколівського районного суду Львівської області у справі № 453/38/21 28 грудня 2020 року о 04:50 год. на 655 км + 90 м автодороги М-06 ОСОБА_3 був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався із керуванням та здійснив наїзд на металеве бар`єрне обгородження та бордюр.

Вказує, що постановою Сколівського районного суду Львівської області від 29 березня 2021 у справі №453/38/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З огляду на вищенаведені обставини позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 23.10.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 23).

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 06 квітня 2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Окрім цього, клопотання про виклик свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено та постановлено викликати таких у судове засідання (а.с. 56).

В судовому засіданні 20.09.2022 проведено допит в якості свідків ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Зіболки, паспорт громадянина України НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Смереків, паспорт громадянина України НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ), які по суті заданих запитань пояснили, що впродовж тривалого часу співпрацюють із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , виконуючи функції вантажників. Також їм знайомий відповідач ОСОБА_2 , адже останній надавав для завантаження товару свої транспортні засоби та систематично здійснював перевезення кондитерської продукції на замовлення ОСОБА_1 . Свідки зазначили, що 27 грудня 2020 року ними особисто було завантажено продукцію в транспортний засіб марки «Renault Mascott», номерний знак НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Васечко Ю.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позові. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, однак не заперечив факту прийняття товару позивача до перевезення 27 грудня 2020 року, однак вважає, що відсутність письмово договору перевезення, укладеного між позивачем та відповідачем, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Представник відповідача адвокат Панюра Н.Ф. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з огляду на відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачем.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Пояснення щодо позову не подавав.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд встановив, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладеного договір поставки кондитерської продукції.

Згідно копій видаткових накладних № РН-0011513 від 27 грудня 2020 року, № РН-0011514 від 27 грудня 2020 року, № РН-0011515 від 27 грудня 2020 року, № РН-0011516 від 27 грудня 2020 року, № РН-0011517 від 27 грудня 2020 року позивач зобов`язувався поставити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 товар на загальну суму 279 043, 32 грн.

Відповідно до пояснень, наданих відповідачем ОСОБА_2 у судовому засіданні, останній підтвердив факт прийняття до перевезення автомобілем марки «Renault Mascott», номерний знак НОМЕР_1 товару 27 грудня 2020 року від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вищенаведений факт також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Згідно знімку екрану чату у соціальній мережі «Viber», наданого позивачем, вбачається, що відповідач надіслав фото завантаженого автомобіля марки «Renault Mascott», номерний знак НОМЕР_1 , скаржачись на надмірне завантаження автомобіля.

З листа № 31/13-В-60/Аз від 10.05.2022 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області вбачається, що відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів 31 травня 2011 року Жовківським МРЕВ ДАІ МВС у Львівській області на підставі ВМД № 001848 від 15.02.2011 було зареєстровано транспортний засіб «Renault Mascott», номерний знак НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а інформація щодо перереєстрацію автомобіля в період з 2020 року відсутня.

Відтак, у суду відсутні сумніви щодо достовірності факту прийняття відповідачем ОСОБА_2 товару від позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на суму 279 043, 32 грн. та факт його завантаження в автомобіль марки «Renault Mascott», номерний знак НОМЕР_1 .

Встановлено, що в подальшому товар відповідачем був перевантажений у транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 60901», номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до постанови судді Сколівського районного суду Львівської області у справі №453/38/21 ОСОБА_3 28 грудня 2020 року о 04годині 50 хвилин, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz 60901», номерний знак НОМЕР_2 , на автодорозі М-06, 655 км + 90 м не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався із керуванням та здійснив наїзд на металеве бар`єрне обгородження та бордюр, що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим порушив вимоги п.п. 2.3 б, 12.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Сколівського районного суду Львівської області від 29 березня 2021 року у справі №453/38/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Із представлених позивачем фотознімків вбачається, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 60901», номерний знак НОМЕР_2 , був перекинутий, внаслідок чого кондитерська продукція стала непридатною до споживання та подальшої реалізації споживачеві.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 1 статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 2 ст. 909 ЦК України договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Частиною 1 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Пункт 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 ЦК України тощо.

Чинне законодавство не встановлює випадків недійсності договору перевезення у разі недотримання під час його укладення письмової форми.

Частиною другою статті 218 ЦК України передбачено, що якщо правочин, для якого законом встановлена недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

У постанові від 03 червня 2019 року по справі № 918/602/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зробив висновок, що законодавець допускає можливість дійсності правочину також і у випадку встановлення законом вимог про його недійсність через недодержання письмової форми за умови вчинення сторонами конклюдентних дій з його виконання.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ввірив ОСОБА_2 товар на суму 279 043, 32 грн., а відповідач в свою чергу прийняв ввірений товар та зобов`язувався здійснити його перевезення.

Тобто в даному випадку мають місце договірні відносини між власником вантажу та перевізником на виконання перевезення автомобільним транспортом.

Окрім цього, суд вважає, що сторони дійшли згоди щодо усіх умов договору перевезення, зокрема обумовили предмет договору, місце завантаження та розвантаження товару, строки перевезення та вчинили дії, що свідчать про початок виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Окрім цього, як вбачається із показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , договірні відносини між позивачем та відповідачем щодо перевезення товару були тривалими та ґрунтувалися на довірчих засадах.

Відтак, суд приходить до переконання, що між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір перевезення вантажу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зважаючи на вищенаведені положення законодавства, ОСОБА_2 , прийнявши до перевезення ввірений йому товар, взяв на себе зобов`язання щодо належного перевезення товару до пункту розвантаження.

Передача товару третій особі, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , не звільняє від відповідальності відповідача ОСОБА_2 , який прийняв ввірений йому товар до перевезення.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків, докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Суд, на підставі доказів наданих позивачем, встановив, що між позивачем та відповідачем фактично був укладений договір перевезення, неналежне виконання відповідачем якого призвело до заподіяння позивачу збитків у розмірі 279 043, 32 грн.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 2790,43 грн. (а.с. 7)

Зважаючи на задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з відповідача необхідно стягнути в користь позивача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2790, 43 грн.

Керуючись ст. 23, 247, 258, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну майнову шкоду в розмірі 279 043 грн. 32 коп., а також судові витрати в розмірі 2790,43 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_8 , паспорт НОМЕР_9 , проживає в АДРЕСА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_3 ).

Третя особа: ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_10 , проживає АДРЕСА_4 , зареєстрований АДРЕСА_5 ).

Дата складення повного судового рішення 22.11.2022.

Суддя Ясиновський Р. Б.