Справа № 366/544/22
Провадження № 2/366/336/22
РІШЕННЯ

іменем України

08 листопада 2022 року смт.Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гончарука О.П.,

за участі секретаря Євтушенко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Іванків Київської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До Іванківського районного суду Київської області звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона та відповідач перебувають у шлюбі з 20 лютого 2004 року. Шлюб зареєстровано Палацом Одруження №4 управління РАЦС Москви, 20.02.2004 року, про що зроблений відповідний актовий запис №567. Спільних дітей не мають. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння між ними. Шлюбні відносини фактично припинені. Подальше проживання разом та збереження шлюбу не можливе.

Ухвалою судді Іванківського районного суду Київської області від 06 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження. Перше судове засідання призначено на 02серпня 2022 о 13 год. 30 хв.

02 серпня 2022 року сторони до суду не з`явилися. Про дату та час розгляду справи були повідомлені вчасно. Судове засідання було відкладено до 08 листопада 2022 року.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Шурубор В.І. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача у позові заявив клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує, зазначила, що просить стягнути в відповідача лише сплачену суму судового збору в розмірі 992,40 грн.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням.

Згідно частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки сторони у судове засідання 08 листопада 2022 року не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Громадянка України, ОСОБА_1 та громадянин Російської Федерації, ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 20.02.2004 року Палацом Одруження №4 управління РАЦС Москви, актовий запис №567.

Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Через постійні конфлікти та суперечки, спільне життя стало неможливим. Тобто на даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Спільних дітей немає.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про Міжнародне приватне право України» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Згідно ст. 63 Закону України «Про Міжнародне приватне право України» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч. 8 ст. 95 ЦПК України іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 р., ратифікованою Верховною Радою України Законом № 240/94-ВР від 10.11.1994 р., учасниками якої є, зокрема, Україна та російська федерація, передбачено, що громадяни кожної з Договірних Сторін, а також особи, що проживають на її території, користуються на територіях всіх інших Договірних Сторін у відношенні своїх особистих і майнових прав таким же правовим захистом, як і власні громадяни цієї Договірної Сторони (ч. 1 ст. 1). При цьому, ст. 13 Конвенції визначено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Таким чином, факт укладання сторонами шлюбу підтверджується достовірним доказом - свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 28 зазначеної Конвенції якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Відтак, суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу між сторонами, зареєстрованого в російській федерації, застосовує національне законодавство України.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме їхнім інтересам. За бажанням позивача, залишити їй прізвище « ОСОБА_3 ».

Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 992 грн. 40 копійок.

На підставі викладеного та згідно із ст.ст. 58, 63 Закону України "Про Міжнародне приватне право України", ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 24, 56, 104, 105, 110, 112-115 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 206, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 20 лютого 2004 року Палацом Одруження №4 управління РАЦС Москви, актовий запис №567.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_3 ».

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Дата складання повного судового рішення 08 листопада 2022 року.

Суддя: О.П. Гончарук