Номер провадження: 22-ц/813/5647/22
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Комлевої О.С., Цюри Т.В.
За участю секретаря - Дерезюк В. В.
розглянула у судовому засідання м. Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради, 3-я особа ОСОБА_1 , Другої Одеська державна нотаріальна контора ГТУЮ в Одеській області

-про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:
Короткий опис заявлених вимог
23.07.2018 року ОСОБА_3 уточнивши позовні вимоги звернувся до Одеської міської ради 3-х осіб ОСОБА_1 , Другої Одеська державна нотаріальна контора ГТУЮ в Одеській області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Зазначає, що 18 лютого 1993 року на підставі Розпорядження органу приватизації № 3143 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було передано у власність у рівних частинах по 50/100 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 є бабусею ОСОБА_3 по лінії матері. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_3 ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся ОСОБА_3 . ОСОБА_4 . За адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_1 , який є рідним сином ОСОБА_4 , та відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. На час смерті бабусі, ОСОБА_3 не проживав разом із нею, та йому не було відомо про місце знаходження оригіналів свідоцтва про право власності та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Окрім того ОСОБА_3 не мав оригінала свідоцтва про смерть ОСОБА_4 .

Позивач звернувся до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, де на його письмову заяву було видано дублікат органу приватизації від 18 лютого 1993 року № 3143 та свідоцтво про право власності на житло від 18 лютого 1993 року. Після чого ним було отримано дублікат свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_4 . Після чого він звернувся до нотаріуса з метою відкриття спадкової справи. Під час огляду документів нотаріусом було повідомлено, про необхідність зняття з реєстрації померлої. 09.06.2018 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради було знято з реєстрації ОСОБА_4 . Після вчинення зазначених дій 13 червня 2018 року ОСОБА_3 звернувся із письмовою заявою до Другої Одеської нотаріальної контори, де його заява внесена до Книги обліку спадкових справ та внесено запис про відкриття спадкової справи до майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 207/2018. Однак, позивачеві було роз`яснено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, якщо спадкоємець протягом цього строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Проте, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В зв?яку з цим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Короткий зміст судових рішень
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 липня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради, 3-я особа ОСОБА_1 , Другої Одеська державна нотаріальна контора ГТУЮ в Одеській області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та призначено проведення підготовчого судового засідання.( а.с.49).

Відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року закінчено підготовче судове засідання. Призначено справу за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради, 3-я особа ОСОБА_1 , Другої Одеська державна нотаріальна контора ГТУЮ в Одеській області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до розгляду по суті ( а.с.69).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено, визначено ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) додатковий строк тривалістю три місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть №9107.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що ОСОБА_3 станом на теперішній час не може скористатися своїм правом на подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, оскільки сплинув шестимісячний термін. Скористатися цим правом в термін він не міг, оскільки весь цей час для нього існували непереборні та істотні труднощі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
12 червня 2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2019 року, відповідно до якої просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт вказує, що третя особа ОСОБА_1 постійно мешкав разом із спадкодавцем та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. За таких обставин суд першої інстанції невірно визначив статус ОСОБА_1 залучивши його до участі у справі у якості третьої особи, а не відповідача.

Щодо поважності причини пропуску ОСОБА_3 строку на звернення до суду із відповідним позовом зазначає, що в оскаржуваному рішенні не відображено у чому полягали непереборні та істотні труднощі для подачі позивачем заяви для прийняття спадщини.

Вказує, що ОСОБА_3 в обґрунтування поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини посилається на те, що на час смерті ОСОБА_4 06.09.2016 року він вже не проживав разом із нею та йому не було відомо про місце знаходження оригіналів свідоцтва про право власності та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Разом з тим, найпізніше отриманий документ ОСОБА_3 датовано 23.03.2017 роком, а з відповідною заявою позивач звернувся до Другої Одеської державної нотаріальної контори лише через чотирнадцять місяців, а саме 13.06.2018.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Підстави розгляду справи за відсутності сторін.

На підставі ст. 29 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», у виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від' 02.03.2022р. та 16.03.2022р., у зв`язку із введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р.,керуючисьстаттею 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», враховуючи рішення Ради суддів України №9від24.02.2022р. та рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022р. щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано Розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, до якого внесені зміни розпорядженням №2 від 16 березня 2022 року, відповідно до п.п. 3-4 якого:

Зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, підрозділів територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя, розгляд цивільних справ продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду.

Справи розглядаються без участі учасників провадження за наявності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та з відсутності заяви (заяв) про відкладення розгляду справи.

На адресу апеляційного суду ід представника ОСОБА_3 - адвоката Тимофєєнко О. надійшла заява в якій він просить апеляційний суд розглянути справу за його відсутності. Відмовити в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , а рішення приморського районного суду м. Одеси , залишити без змін.

Представник апелянтки - адвокат Рудольф К.С. просила суд відкласти розгляд справи посилаючись на її перебування за межами України в зв`язку з військовим станом та набуттям статусу особи, що потребує додаткового захисту.

Проте вказане клопотання задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від12серпня 2022року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2500-IX від 15 серпня 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

В Україні продовжується агресія РФ і тривають воєнні дії, а відтак відкладення розгляду справи на період дії воєнного стану, буде суперечить завданням цивільного судочинства.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також слід зазначити, що згідно з розпорядженням голови Одеського апеляційного суду №1 від 02.03.2022 в Одеському апеляційному суді запроваджено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану, відповідно до якого робота суду апеляційної інстанції здійснюється шляхом здійснення розгляду термінових справ, зокрема, пов`язаних із питаннями обороноздатності держави, забезпеченням режиму воєнного стану, мобілізації, розглядом клопотань щодо негласних слідчих (розшукових) дій та оперативно-розшукових заходів та інших питань, які потребують термінового вирішення, а також тимчасово (на час воєнного стану) обмежено допуск в приміщення суду осіб, які не є учасниками судових засідань.

Разом із тим, зазначеним розпорядженням, з огляду на обмеження подання учасниками провадження заяв про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або небезпеку для життя, розгляд справ дозволено продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду або в режимі відеоконференції.

Посилання нате, що вона не може взяти участь у справі через введення на території України воєнного стану та перебування за межами України не є підставою для відкладення розгляду справи.

Одеський апеляційний суд працює в режимі воєнного стану, розглядає справи за розкладом та обробляє поштову кореспонденцію кожного дня.

Таким чином, приймаючи до уваги розумний строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду, відсутність клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а само по собі введення в країні воєнного стану без конкретизації причин неможливості розгляду справи, не є безумовною перешкодою для відкладення судового засідання, керуючись вимогами ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника апелянта,яка своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини по справі та оцінка апеляційного суду
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18 лютого 1993 року на підставі Розпорядження органу приватизації № 3143 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було передано у спільну сумісну власність 50/100 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа квартири становить 110, 6 кв.м. (а. с. 30-32)

ОСОБА_4 є бабусею ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 виданим 21 лютого 1974 року відділом РАЦС Латвійської СРСР серії НОМЕР_3 (а. с. 20), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №7 від 20 грудня 2016 року (а. с. 21-23) та копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , виданим відділом РАЦС у м. Одесі 14 березня 1950 року, серії НОМЕР_4 ( а. с. 24) .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_3 ОСОБА_5 , що підтверджується повторною копією свідоцтва про смерть, виданим Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 21 листопада 2015 року, Серії НОМЕР_5 (а. с. 28).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , що підтверджується повторною копією свідоцтва про смерть, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 05 січня 2017 року, Серії НОМЕР_1 , актовий запис про смерть №9107.

За адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_1 з 02.02.2000 року по теперішній час, який є сином ОСОБА_4 , та відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги (а. с. 44).

Як зазначив позивач у позові, йому не було відомо про місце знаходження оригіналів свідоцтва про право власності та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, окрім того він не мав оригінала свідоцтва про смерть ОСОБА_4 .

Позивачем було отримано наступні дублікати документів:

20.12.2016 року Повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб;

04.01.2017 року Повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо запису про шлюб

05.01.2017 року Дублікат свідоцтва про смерть ОСОБА_4

14.03.2017 року Дублікати розпорядження органу приватизації №3143 від 18.02.1993 року та свідоцтва №11-43 від 18.02.1993 року про право власності на житло

23.03.2017 року Дублікат технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 .

13 червня 2018 року ОСОБА_3 звернувся із письмовою заявою до Другої Одеської нотаріальної контори, де його заява унесена до Книги обліку спадкових справ та внесений запис про відкриття спадкової справи до майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 207/2018 (а. с. 42).

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

П. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтва про право на спадщину, тощо.

Відповідно до довідки з домової книги про стан сім`ї та реєстрації від 11.06.2018 року № 17 вбачається, що ОСОБА_1 , 1958 року нарождення з 02.02.2000 року разом проживав з ОСОБА_4 , як син.( а.с.44).

За правилами частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщшину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, суду першої інстанції необхідно було встановити коло спадкоємців померлого, з`ясувати хто з них прийняв спадщину у встановленому законом порядку, й відповідно вирішити питання про залучення цих осіб до участі в справі в якості відповідачів.

Територіальна громада може бути відповідачем в даній справі тільки при відсутності інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину.

Таким чином, ОСОБА_8 , син померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , на час її смерті( з 02.02.2000 року) постійно проживав разом із спадкодавцем та вважається таким, що прийняв спадщину в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18) зроблено висновок, що «позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини».

Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи, як співвідповідача, за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті, є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

З огляду на факт прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_1 а тому Одеська міська рада , у цьому випадку як орган місцевого самоврядування не має відношення до спадкового майна та не є належним відповідачем у справі. Належним відповідачем у цій справі є ОСОБА_1 , який прийняв спадщину відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, позивач клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв, а наявна в матеріалах справи позовна заява про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до ОСОБА_1 с не приймалась судом першої інстанції до розгляду.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом до неналежного відповідача і не подавав клопотання про заміну неналежного відповідача, апеляційним судом не надається оцінка обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_3 , зокрема щодо поважності причин пропуску ним строку для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , які повинні бути оцінені при розгляді позову до належного відповідача.

При цьому, позивач не позбавлений права на звернення до суду з відповідними позовними вимогами до належного відповідача.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити, оскільки судом першої інстанції розглянуті вимоги до неналежного відповідача.

Враховуючи те, що судом першої інстанції було порушено норми процессуального та матеріального права, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення Приморського районного м. Одеси від 14 лютого 2019 року скасувати.

Розподіл судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Сплачений третьою особою розмір судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 1056,75 грн. підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст.367,368,374,376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного м. Одеси від 14 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи Одеська міська рада, Друга Одеська державна нотаріальна контора ГТУЮ в Одеській області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - скасувати.

Постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1056,75 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 21.11.2022 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді- Т.В.Цюра

О.С.Комлева