Справа № 368/824/22
Провадження № 2/368/440/22
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"22" листопада 2022 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Балацька В.В.

За участі:

Позивач - ОСОБА_1

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, припинення права користування житловим будинком та зняття з реєстрації, суд, -

В С Т А Н О В И В :

07.09.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, припинення права користування житловим будинком та зняття з реєстрації, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом припинення права користування та зняття з реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судові витрати.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 в мотивуальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами справи та нормами права:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) згідно договору купівлі-продажу від 11.10.2016 р. набула право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач у встановленому законом порядку зареєструвала право власності на вищезазначене нерухоме майно.

Отже, Позивач є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, на даний час виявилося, що у ньому зареєстрований ОСОБА_2 (далі - Відповідач), який після придбання Позивачем квартири у добровільному порядку не звертається до реєстраційних органів для зняття з реєстрації.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися, моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб єктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, Позивач як власник майна має право безперешкодно користуватись та розпоряджатися своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення прав власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку інших осіб.

Позивач, купуючи квартиру та набуваючи право власності на неї, розраховувала на безперешкодне користування належним їй майном на власний розсуд та мала підстави вважати, що будучи власником, її право власності не буде порушуватися з боку інших осіб, зокрема колишнього власника. Так, Відповідач втратив права на зазначену квартиру, а тому реєстрація його за адресою АДРЕСА_2 всупереч волі власника, тобто Позивача, є неправомірним та таким, що порушує її права.

Реєстрація Відповідача у зазначеній квартирі має наслідком те, що наразі Позивач позбавлена можливості вільно користуватися своїм майном. При цьому Позивач не може самостійно змусити Відповідача знятись з реєстрації у квартирі, оскільки в добровільному порядку він відмовляються це зробити. Таким чином Позивачу створюються перешкоди у користуванні майном, що належить їй на праві власності. Відповідач є сторонньою особою для Позивача.

За таких умов, з метою захисту свого порушеного права, Позивач змушена звернутися з даним питанням до суду.

Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ніш права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 109 Житлового кодексу УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні судучастини перша, друга цієї статті).

При цьому закон не покладає обов`язок надання іншого житлового приміщення особам, які підлягають виселенню, на нового власника житла. Таким чином, Позивач не має перед Відповідачем жодних обов`язків у зв`язку з їхнім примусовим виселенням.

Положеннями статті 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивач як новий власник, яка набула права власності на квартиру в установленому законом порядку, не може вільно користуватися своєю власністю, оскільки Відповідач, який втратив право користування зазначеним вище житловим приміщенням у зв`язку з його відчуженням, не бажає знятись з реєстрації. Таким чином, порушене право Позивача, як нового законного власника, підлягає захисту в обраний нею спосіб, а саме шляхом усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації Відповідача із належної Позивачу квартири.

Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України, у разі створення перешкод у користуванні власністю, Позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме, - усунення перешкод в користуванні майном, припинення права користування та зняття з реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, прд`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 174 175 ЦПК України, - позивачка просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

07.09.2022 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/824/22, провадження № 2/368/440/22.

28.09.2022 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження, прийнято процесуальне рішення про проведення слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 10 год. 00 хв. 01.11.2022 року.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 01.11.2022 року, позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити, вважала за можливе провести підготовче судове засідання без участі відповідача ОСОБА_2 , інших клопотань не заявляла.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 01.11.2022 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу Кагарлицького районного суду Київської області відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, відповідач не надіслав на адресу суду питсьмових заяв про слухання справи без його участі, про відкладення справи, а тому неявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 01.11.2022 року, - суд визнав неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.

01.11.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання в даній справі (без участі відповідача), по результатам проведення якого судом на підставі положень п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання, та призначено справу до слухання по суті (основний судовий розгляд) на 09 год. 00 хв. 22.11.2022 року.

В судовому засіданні, яке вібулося 22.11.2022 року, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Обгрунтовувала свою правову позицію обставинами та нормами права, які вказані в мотивувальній частині її позовної заяви, та які судом викладено вище.

Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи без участі відповідача, та, відповідно, - не заперечувала проти винесення заочного рішення.

В судове засідання, яке відбулося 22.11.2022 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, відповідач не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд визнав неявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбулося 22.11.2022 року, - неоважною, та, відповідно, - такою, - що не перешкоджала розгляду справи по суті.

Суд, вислухавши позивачку, яка позов підтримала, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення заочного рішення, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з позиції позивача ОСОБА_3 , яку він висловив в судовому засіданні, - він не заперечує проти заочного розгляду справи, та, відповідно, винесення заочного рішення.

Як вбачається з позиції позивачки ОСОБА_1 , яку вона висловивила в судовому засіданні, - вона не заперечує проти заочного розгляду справи, та, відповідно, винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явився 2 (двічі) поспіль.

Відповідач не надіслав на адресу суду письмову заяву про неможливість прибуття в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надіслав заяву про відкладення слухання справи, не подав відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслав заяви про слухання справи у його відсутності, відповідно, його неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, та такою, яка не перешкоджає розгляду справи по суті без участі відповідача, - з винесенням заочного рішення.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з довідки, яка видана 14.09.2022 року відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, - відповідач по справі, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищевказана адреса є останнім відомим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно, враховуючи місце реєстрації відповідача та положення ч. 1 ст. 27, ч. 9 ст. 28 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.

Позивачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка село Дитятки Чорнобильського району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 24 лютого 1998 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Між сторонами по справі (позивачем та відповідачем) виник спір немайновго характеру за наступних обставин.

Позивач ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 11.10.2016 р. набула право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач у встановленому законом порядку зареєструвала право власності на вищезазначене нерухоме майно.

Отже, Позивач є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, на даний час виявилося, що у квартирі зареєстрований ОСОБА_2 (далі - Відповідач), який після придбання Позивачем квартири у добровільному порядку не звертається до реєстраційних органів для зняття з реєстрації.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися, моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб єктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України, Позивач, як власник майна має право безперешкодно користуватись та розпоряджатися своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення прав власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку інших осіб.

Позивач, купуючи квартиру та набуваючи право власності на неї, розраховувала на безперешкодне користування належним їй майном на власний розсуд та мала підстави вважати, що будучи власником, її право власності не буде порушуватися з боку інших осіб, зокрема колишнього власника. Так, Відповідач втратив права на зазначену квартиру, а тому реєстрація відповідача за адресою АДРЕСА_1 , всупереч волі власника, тобто Позивача, є неправомірним та таким, що порушує права позивачки.

Реєстрація Відповідача у зазначеній квартирі має наслідком те, що наразі Позивач позбавлена можливості вільно користуватися своїм майном. При цьому Позивач не може самостійно змусити Відповідача знятись з реєстрації у квартирі, оскільки в добровільному порядку він відмовляються це зробити. Таким чином Позивачу створюються перешкоди у користуванні майном, що належить їй на праві власності. Відповідач є сторонньою особою для Позивача.

За таких умов, з метою захисту свого порушеного права, Позивач звернулася з даним позовом до суду.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ніш права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 109 Житлового кодексу УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні судучастини перша, друга цієї статті).

При цьому закон не покладає обов`язок надання іншого житлового приміщення особам, які підлягають виселенню, на нового власника житла. Таким чином, Позивач не має перед Відповідачем жодних обов`язків у зв`язку з їхнім примусовим виселенням.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивач як новий власник, яка набула права власності на квартиру в установленому законом порядку, не може вільно користуватися своєю власністю, оскільки Відповідач, який втратив право користування зазначеним вище житловим приміщенням у зв`язку з його відчуженням, не бажає знятись з реєстрації. Таким чином, порушене право Позивача, як нового законного власника, підлягає захисту в обраний нею спосіб, а саме шляхом усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації Відповідача із належної Позивачу квартири.

Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України, у разі створення перешкод у користуванні власністю, Позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме, - усунення перешкод в користуванні майном, припинення права користування та зняття з реєстрації.

Проживання та реєстрація Відповідача ОСОБА_2 у квартирі позивачки ОСОБА_1 перешкоджає Позивачці у володінні та розпорядженні її власністю. Зокрема, на даний час Позивачка ОСОБА_1 не може отримати субсидію по сплаті комунальних послуг, оскільки в будинку зареєстрований ОСОБА_2 , а тому при призначені ОСОБА_1 права на субсидію, Відповідач ОСОБА_2 також рахується як зареєстрований в будинку, що виключає можливість отримання позивачкою ОСОБА_1 субсидії, чи отримання такої субсидії в значно меньшому розмірі.

Таким чином, Відповідача ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, та зняти її з реєстрації за вказаною адресою.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи вищевикладене, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. 41 Конституції України, ст. ст. 13, 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, припинення права користування житловим будинком та зняття з реєстрації, - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою село Дитятки Чорнобильського району Київської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 24 лютого 1998 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - шляхом припинення права користування та зняття з реєстрації ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Суддя: Закаблук О.В.