Головуючий у І інстанції Коваль О.А.
Провадження № 22-ц/824/8616/2022 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Гуля В.В., Мельника Я.С., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 червня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,у якому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 21 180,75 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 8 522,03 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 23 374,98 грн., витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі 33,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилався на те, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630.

Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору було опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) від 28.03.2018 року.

Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачемОСОБА_1 .

Так, квартира АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований відповідач ОСОБА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, отже ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Відповідач від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався).

При цьому, ОСОБА_1 своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2021року складає 31 897,01 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 8 522,03 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 23 374,98 грн.).

Крім того, на підставі договору № 602-18 від 11.10.2018 року про відступлення права вимоги КП «Київтеплоенерго» прийняв від ПАТ «Київенерго» право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води в розмірі 21 180,75 грн.

Згідно п. 3.4.2 Договору цесії новий Кредитор має право на отримання від споживачів, визначених у Додатку №1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії, сплати заборгованості.

Надання послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого правилами, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року №111 (4511).

Факт відсутності письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 року та після 01.05.2018 року разом становить 53 077,76 грн., що і просив стягнути позивач з відповідача на свою користь.

Рішенням Святошинськогорайонного суду м. Києва від 02 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 8 522,03 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 23 374,98 грн. та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн., а всього 34 378,01 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 180,75 грн. та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог. Крім цього, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, сплачений при зверненні з апеляційною скаргою, у розмірі 3 405,00 грн.

Обгрунтовуючи скаргу, позивач посилався на помилковість висновків суду першої інстанції щодо відмови у стягненні з відповідача заборгованості до 01.05.2018 року за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 180,75 грн. у зв`язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності такої заборгованості, не надано відповідних розрахунків вказаної заборгованості із зазначенням дати її виникнення. При цьому, суд помилково вважав, що докази існування заборгованості стосуються лише періоду з 2018 року.

При цьому, скаржник зазначив, що до позовної заяви було додано копії документів, якими підтверджено надання послуг та розмір заборгованості, в тому числі: розрахунки заборгованості за надані послуги, витяги з додатків до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року № 602-18, документи, які підтверджують надання послуг, витяг з договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року № 602-18.

В позовній заяві на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 перед КП «Київтеплоенерго» за постачання послуг на сторінці 2 зазначено: «Крім того, Позивач, на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 180,75 грн.».

Надання послуг відповідачу здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511).

При цьому, факт відсутності письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, що відповідає висновкам, викладеним у постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 року, справа 6-2951цс15.

Крім того, відповідно до п. 3.1.1 Договору цесії сторони договору підтверджують, що на дату підписання Додатку № 1, Додатку № 2 до цього Договору актами прийому-передачі Кредитор передав Новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію (але в будь-якому випадку без виключень та обмежень договори та/або будь-яка первинна документація, яка підтверджує стан розрахунків споживача із кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення із споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладення цього Договору не прийняті, акти звіряння розрахунків).

Позивач зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до акту № 23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації, на якому записані файли білінгових систем ПК «БІТеК» та ПК «Уніван-Термал» позивач прийняв фізичний носій/пристрій зберігання інформації (зовнішній жосткий диск, USB носій в кількості 1 шт.), на якому записана резервна копія бази даних ПК «Уніван-Термал» станом на 01.10.2018 року.

Отже, ПАТ «Київенерго» передало позивачу програмний комплекс (базу даних ПК «БІТеК»), до якого Теплопостачальною організацією - ПАТ «Київенерго» здійснювалось внесення даних щодо нарахування за спожиті відповідачем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Зазначена база містить вичерпну інформацію про порядок нарахування за надані послуги, період виникнення заборгованості, оплати споживача послуг.

Таким чином, всі надані позивачем розрахунки заборгованості за надані послуги роздруковано з вищевказаної бази ПК «БІТеК» та є електронним доказом у розумінні ч. 1 ст. 100 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом.

Згідно п. 3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей.

У Додатку 1 та 2 до Договору цесії № 602-18 міститься інформація про право вимоги до ОСОБА_1 за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води на суму 21 180,75 грн.

Тобто, новий кредитор прийняв право вимоги за Договором цесії № 602-18 до ОСОБА_1 на загальну суму 21 180,75 грн. При цьому, до позову надано письмові докази, належним чином засвідчені копії Договору цесії № 602-18, Додаток 1 та 2 до Договору цесії № 602-18, як це передбачено ст. 95 ЦПК України.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (53 077 грн. 76 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на те, що рішення оскаржено лише в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 180 грн. 75 коп., апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише в цій частині відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.03.2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) КП «Київтеплоенерго» було опубліковано договір про надання послуг зцентралізованого опалення та постачання гарячої води.

11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 08.02.2022 року відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, ОСОБА_1 з 09.08.1982 року та по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира АДРЕСА_1 , в якій зареєстрований відповідач ОСОБА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, отже ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач неналежним чином виконував свої обов`язки по оплаті наданих йому позивачем послуг, у зв`язку із чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість, про стягнення якої він і просив у своєму позові.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла до 01.05.2018 року у розмірі 21 180,75 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності такої заборгованості відповідача перед позивачем, однак колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, враховуючи наступне.

Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення, гарячого водопостачання та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пункту 1частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Частиною 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», редакція якого діяла до 9 грудня 2017 року, та частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Поняття виробника та постачальника комунальних послуг також визначено Положенням про порядок розрахунків за комунальні послуги між виробниками (постачальниками), виконавцями і споживачами послуг водопостачання, водовідведення і теплопостачання в умовах використання засобів обліку споживання води і теплової енергії в житловому фонді та підвищення економічної зацікавленості споживачів у їх встановленні за власні кошти, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року N 55, відповідно до якого виробниками (постачальниками) холодної і гарячої води та теплової енергії є підприємства і організації, які за договорами надають виконавцям та споживачам комунальні послуги; виконавцями послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають комунальні послуги споживачам (житлово-експлуатаційні та інші організації). У деяких випадках виробники (постачальники) послуг можуть бути і виконавцями послуг (наприклад, для власників приватних будинків), а споживач - це фізична або юридична особа, що користується комунальними послугами.

Зазначені норми законодавства чітко визначають, що виконавцями житлово-комунальних послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають житлово-комунальні послуги споживачам.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511) було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, розроблений для фізичних осіб, що є власниками/квартиронаймачами у багатоквартирному житловому будинку. Договір був складений на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, та є договором приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Матеріали справи не містять інформації, що послуги з теплопостачання (централізоване опалення та гаряче водопостачання) відповідачу до 01 травня 2018 року надавалися не ПАТ «Київенерго», а іншою організацією.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно до ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго», набув право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Згідно додатку № 2 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року позивач набув право вимоги до відповідачаОСОБА_1 по сплаті заборгованості за послугу зПГВ у сумі 21 180 грн. 75 коп. (а.с.8).

За вказаних обставин висновки суду першої інстанції про те, що по справі відсутні докази наявності у відповідача заборгованості за спожиті послуги з гарячого водопостачання до 01.05.2018 року, є передчасними, помилковими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах Закону.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

При цьому, вина відповідача у зобов`язальних правовідносинах презюмується, якщо він не доведе відсутності своєї вини, тобто не доведе належними та допустимими доказами сплату отриманих послуг або не доведе іншого розміру заборгованості.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач ОСОБА_1 не надав жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин суду належні, допустимі та достовірні докази.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем наявності заборгованості у відповідача за послуги з централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 року.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на вимоги закону та встановлені у справі обставини, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав до їх задоволення в частині стягнення на користь позивача з відповідача боргу за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 180,75 грн.

Оскільки суд, ухвалюючи рішення, допустив неправильне застосування норм матеріального права, наслідком чого стало ухвалення помилкового рішення про відмову в задоволенні вищевказаних вимог позивача щодо стягнення боргу за централізоване опалення та гаряче водопостачання, що утворився до 01.05.2018 року, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду в цій частині на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення цих вимог.

З врахуванням того, що апеляційна скарга позивача підлягає до задоволення, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім по справі судові витрати по сплаті судового збору на суму 1 488 грн. 60 коп.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 червня 2022 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 21 180 грн. 75 коп. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 21 180 грн. 75 коп.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 02 червня 2022 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1 488 грн. 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: