Справа № 309/2329/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Мацунича М. В., Кондора Р. Ю.,

з участю секретарки судового засідання Ігнатко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області Горщара Михайла Васильовича, ОСОБА_2 , Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2022 року, ухвалене суддею Сідеєм Я. Я.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області Бонтлаба С.В., Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області про скасування реєстрації права власності на земельну ділянку.

Позов обґрунтував тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1336 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , що стверджується відповідним державним актом.

Із метою виготовлення кадастрового номеру та подальшої державної реєстрації права власності на цю земельну ділянку, він був замовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Технічну документацію на земельну ділянку було виготовлено та присвоєно їй кадастровий номер :01:014:0186 та 03.02.2020 зареєстровано вказану ділянку за ним у Державному земельному кадастрі.

Задля внесення відомостей про зазначену земельну ділянку до державного реєстру прав на нерухоме майно, 12.03.2020 він звернувся до державного реєстратора Вишківської селищної ради Бонтлаб С.В. із заявою про державну реєстрацію прав на земельну ділянку. Однак листом за № 02-36/243 від 17.03.2020 Вишківською селищною радою його повідомлено про те, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна заява про заборону вчинення реєстраційних дій від 05.03.2020 за № 38812787.

Зазначав, що 18.03.2020 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0186 зареєстровано за ОСОБА_3 .

Проте державний реєстратор Вишківської селищної ради з 12 по 17 березня 2020 року про зупинення реєстраційних дій його не повідомляв та рішення про відмову в державній реєстрації прав йому не надавав, а натомість зареєстрував право власності на його земельну ділянку за ОСОБА_3 .

Посилаючись на наведені вище обставини просив суд скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:014:0186.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 01 березня 2021 року замінено первісного відповідача державного реєстратора Вишківської селищної ради Бонтлаба С.В. належним відповідачем - державним реєстратором Вишківської селищної ради Горщарем Михайлом Васильовичем, а також залучено до участі в цій справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2022 року у задоволенні цього позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Горщара М.В., Копіла М.І., Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку - відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням місцевого суду позивач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Скаргу загалом мотивував тими же доводами, які наведені в позовній заяві, а також тим, що відмовляючи у задоволенні його позову судом першої інстанції належним чином не звернуто уваги, що він є власником та фактичним користувачем спірної земельної ділянки, в установленому порядку виготовив технічну документацію із землеустрою на дану земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер, однак 17.03.2020 державний реєстратор Вишківської селищної ради безпідставно послався у відповіді на його заяву від 12.03.2020 про відсутність законних підстав у проведенні реєстраційних дій стосовно цієї земельної ділянки через наявність у державному реєстрі речових права на нерухоме майно заяви на заборону вчинення реєстраційних дій від 05.03.2020 за № 38812787.

Зазначав, що 31.03.2020 державним реєстратором йому відмовлено в державній реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

На його переконання, державним реєстратором усупереч строку, а саме 10-ти робочих днів із дня реєстрації його заяви 12.03.2020, з урахуванням поновлення реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна 18.03.2020, і до прийняття 31.03.2020 рішення про відмову в учиненні реєстраційної дії, безпідставно в цей період було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку за іншою особою.

Вважає, що посадові особи Велятинської сільської ради разом із державними реєстраторами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свідомо здійснили ряд протиправних дій з метою створення ОСОБА_3 можливості у незаконний спосіб зареєструвати за собою право власності на дану земельну ділянку, яка йому ніколи органом місцевого самоврядування у власність не передавалася та на яку він в установленому законодавством порядку технічну документацію із землеустрою не розробляв.

Указував і на безпідставну відмову судом повністю в задоволенні його позову з підстави пред`явлення такого до неналежного відповідача ОСОБА_2 , оскільки в частині вимог до державного реєстратора місцевий суд повинен був розглянути позовну вимогу, а батько ОСОБА_2 ОСОБА_3 , який раніше звертався до суду з позовом до нього про скасування державного акта про право власності на цю спірну земельну ділянку (справа № 713/4806/12), помер, а тому і не міг був бути залучений до участі в цій справі в якості співвідповідача.

З огляду на наведені обставини просив оскаржене рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 інші учасники справи не скористалися.

У судовому засіданні апелянт-позивач ОСОБА_1 та його представниця адвокатка Іляшкович Н.В. апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених у ній, просили таку задовольнити, оскаржене рішення місцевого суду скасувати та задовольнити позов.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, розгляд справи відкласти не просили, а тому їх неявка, на переконання колегії суддів і відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення апелянта-позивача ОСОБА_1 та його представниці адвокатеси Іляшкович Н.В., перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що на підставі рішення 10-ої сесії 23-го скликання Велятинської сільської ради народних депутатів від 11.09.1997 ОСОБА_1 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-013 20905 від 23.06.2003, на земельні ділянки загальною площею 0,2955 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 18426. Відповідно до плану зовнішніх меж одна земельна ділянка становить 0,146 га, а інша 0,1495 га, що загалом складає 0,2955 га (а.с.14).

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 стверджував про те, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1336 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , що посвідчується відповідним державним актом. Проте до матеріалів справи такий державний акт ним не додано, а додано вказаний вище державний акт на земельні ділянки площею 0,2955 га.

Позивачем у січні 2020 року була виготовлена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1336 га.

Згідно з витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.02.2020 (на заяву/запит ОСОБА_1 ), земельна ділянка за кадастровим номером :01:014:00186, площею 0,1336 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства, то інформація про зареєстроване право на неї в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с.15, 202).

Відповідно до листа державної реєстраторки Вишківської селищної ради ОСОБА_4 за № 02-36/243 від 17.03.2020, ОСОБА_1 повідомлено про відсутність законних підстав для проведення реєстраційних дій відносно об`єкта нерухомого майна, а саме земельної ділянки за кадастровим номером :01:014:00186 через наявність заяви про заборону вчинення реєстраційних дій від 05.03.2020 за № 38812787 (а.с.18).

Рішенням державної реєстраторки прав на нерухоме майно Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області ОСОБА_4 від 31.03.2020 за № 51838262, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняту 27.03.2020 за реєстраційним номером 39125394, відмовлено заявнику в державній реєстрації права приватної власності на земельну ділянку з реєстраційним номером 253, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:014:0186, на підставі п. 1 ч. 5 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно (а.с.20).

Матеріали справи не містять доказів того, що це рішення позивачем ОСОБА_1 оскаржувалось.

Як видно із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.03.2020 (на заяву/запит ОСОБА_3 ), земельна ділянка за кадастровим номером :01:014:00186, площею 0,1336 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства, то інформація про зареєстроване право на неї в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с.199).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.03.2020 земельна ділянка за кадастровим номером :01:014:00186, площею 0,1336 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства, зареєстрована цього ж дня на праві приватної власності за ОСОБА_3 , на підставі рішення державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області Горщара М.М. за індексним номером 51686784 від 18.03.2020 (а.с.197).

Як убачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.03.2020 земельна ділянка за кадастровим номером :01:014:00186, площею 0,1336 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства, зареєстрована цього ж дня на праві приватної власності за ОСОБА_6 , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, рішення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Кузьо М.В. як державного реєстратора за індексним номером 51778188 від 25.03.2020 (а.с.207,208).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.02.2021 земельна ділянка за кадастровим номером :01:014:00186, площею 0,1336 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства, зареєстрована цього ж дня на праві приватної власності за ОСОБА_7 , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, рішення приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Чіжмаря С.І. як державного реєстратора за індексним номером 56439434 від 03.02.2021 (а.с.209-211).

У подальшому за заявою ОСОБА_7 від 03.03.2021 (а.с.212) указана земельна ділянка була поділена відділом у Хустському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області на дві окремі земельні ділянки площею 0,1004 га та 0,0332 га з присвоєнням їм кадастрових номерів, відповідно, :01:014:0207 і :01:014:0208, які були зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_7 , на підставі рішень державного реєстратора Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області Фізера В.В. за індексними номерами 57292785, 57292046 від 25.03.2021, про що свідчать витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.03.2021 (а.с.213, 214).

Отже, матеріалами справи встановлено, що починаючи з лютого 2021 року зареєстрованим власником спірної земельної ділянки був ОСОБА_7 , який з березня 2021 року є вже зареєстрованим власником двох окремих земельних ділянок утворених унаслідок поділу спірної земельної ділянки.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини 1, 3 ст.13 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 48 ЦПК України), до яких звернуті матеріально-правові вимоги позивача.

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (подібні за змістом висновки сформульовані у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа не є належним відповідачем.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Частинами 2, 3 ст. 51 ЦПК України регламентовано, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого засідання, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу цих строків, суд може замінити первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав і не міг знати до подання позову у справі про підставу для заміни неналежного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (див. аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховуються апеляційним судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 указав, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Підготовче провадження у цій справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті лише 15 липня 2021 року, на підставі ухвали Хустського районного суду Закарпатської області (а.с.126), та рішення суду першої інстанції було прийнято аж 11 січня 2022 року.

Позивач подав 01.03.2021 до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 (а.с.70), а не ОСОБА_3 за яким реєструвалася спірна земельна ділянка, при цьому доказів що останній помер, як це стверджував ОСОБА_1 , і що єдиним його спадкоємцем є саме ОСОБА_2 матеріали справи не містять, як і не містять будь-яких доказів, що за співвідповідачем ОСОБА_2 реєструвалася спірна земельна ділянка. Позивачем оскаржується реєстрація права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:014:0186, а тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову через пред`явлення такого до неналежного відповідача.

Водночас позивачем хоч і заявлялось суду першої інстанції клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача останнього власника спірної земельної ділянки ОСОБА_7 , однак такого місцевим судом до участі у справі залучено не було.

Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості визначати суб`єктний склад учасників справи, залучати на стадії апеляційного перегляду справи відповідачів та/або співвідповідачів та, встановивши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача (відповідачів), які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 через неналежний суб`єктний склад відповідачів.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Положеннями ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, на переконання апеляційного суду, оскаржене рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 листопада 2022 року.

Суддя-доповідачка

Судді