Справа № 357/4668/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустова Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Матюшко Володимир Володимирович, подав до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позов, в якому просить суд стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача грошові кошти за договором позики у розмірі 9 169 489,50 грн.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що 01.06.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено новаційний договір позики грошових коштів у національній валюті з метою заміни первісних зобов`язань між сторонами, які визначені у пункті 2 договору, новими зобов`язаннями визначеними у п. 3 договору. За умовами п.3 договору позикодавець враховує суму заборгованості позичальника, яка виникла за договором позики № 1 у розмірі 1 140 000,00 грн., за договором позики № 2 у розмірі 1 152 000,00 грн., за договором позики № 3 у розмірі 1 156 900,00 грн., за договором позики № 4 у розмірі 1 253 200,00 грн., за договором позики № 5 у розмірі 1 257 000,00 грн., за договором позики № 6 у розмірі 728 000,00 грн., за договором позики № 7 у розмірі 704 500,00 грн., за договором позики № 8 у розмірі 1 061 000,00 грн., за договором позики № 9 у розмірі 703 900,00 грн., за договором позики № 10 у розмірі 854 000,00 гривень, загалом - 10 010 500,00 грн. як суму позики, а позичальник зобов`язувався повернути позикодавцю вказану суму позики на визначених в пунктах 3.2. - 3.8. договору умовах. Відповідно до погоджених умов договору, остаточний розрахунок має бути проведений у строк до 30.06.2024 року.

За період з жовтня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 не належним чином виконувалися взяті на себе зобов`язання щодо поверення грошових коштів, у встановленому у п.3 договору порядку. Позивач керуючись п. 3.7. новаційного договору має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму позики, яка залишилася неповернутою позичальником станом на дату вимоги, а тому, враховуючи неналежне виконання умов договору в частині своєчасності оплати боргу, позивач вважає за доцільне скористатися правом дострокового стягнення грошових коштів у сумі 9 150 000 грн., з яких: 2 225 000 грн. сума простроченої заборгованості, строк виконання якої настав; 6 925 000 грн. сума заборгованості за договором, строк оплати якої ще не настав. Крім того, умовами п.3.4 договору сторонами погоджено, що за користування позикою за цим договором позичальник сплачує позикодавцю проценти у розмірі 0,1 % річних від суми позики, яка залишилася неповернутою. Виплата позичальником процентів позикодавцю здійснюється щомісячно, в останній робочий день, в якому здійснюється їх виплата. Враховуючи прострочення відповідача оплати боргу 30.10.2021 року, сума процентів станом на 01.06.2022 становить: 4 739,25грн., за грошовими коштами у сумі 2 225 000, 00 грн. (2 225 000,00 грн.*0,1%/100*213//365 ), 14 750,25 грн., за грошовими коштами у сумі 6 925 000, 00 грн. (6 925 000,00 грн.*0,1 %/100*213//365 ).

Позивач зазначає, що станом на 01.06.2022 року відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконала, а тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на свою користь грошові кошти у сумі 9 169 489,50 грн. з яких: сума заборгованості за договором строк сплати якої настав у розмірі 2 225 000,00 тис. грн.; сума заборгованості за договором строк сплати якої не настав у розмірі 6 925 000,00 тис. грн.; сума процентів за користування грошовими коштами строк сплати якої настав у розмірі 4 739,25 грн.; сума процентів за користування грошовими коштами строк сплати яких не настав у розмірі 14 750,25 грн., а також судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_2 , яка діє в судовому процесі через свого представника адвоката Цурка Н.О., ствердила обставини справи, що викладені позивачем та повністю визнала позовні вимоги.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 24.06.2022 року задовольнив частково заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Матюшко В.В. про забезпечення позову, наклав арешт на нежиле приміщення в житловому будинку, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 ; загальна площа 186,8 кв.м.; земельну ділянку, для індивідуального дачного будівництва, кадастровий номер: :01:023:0354, площею 0,1 га, цільове призначення: для іншої житлової забудови, адреса: Київська обл., Білоцерківський район, с/рада Шкарівська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4. (а.с. 69-71)

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 06.07.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в загальному порядку. (а.с. 76)

02.08.2022 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову та ухвалою судді від 19.08.2022 року заяву було задоволено частково, накладено арешт на будинок АДРЕСА_2 ; будинок АДРЕСА_2 ; комплекс, нежитлова будівля літ. "А" пл. 1352,1 кв.м. та споруди, за адресою нерухомого майна: АДРЕСА_3 (а.с. 121-123)

27.09.2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Цурки Н.О. про відкладення розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, надали копії договорів позики, які передували укладенню новаційного договору.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Цурка Н.О. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнають (а.с.147).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду даної справи був повідомлений належно, відзиву, клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.11 ст.128, 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 01.06.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено новаційний договір позики грошових коштів у національній валюті. (а.с. 12-20)

Згідно п. 1 новаційного договору позики сторони, керуючись частиною другою статті 604 Цивільного кодексу України, дійшли згоди про заміну первісних зобов`язань, які визначені в пункті 2 договору, новим зобов`язанням між тими ж сторонами, яке визначено в пункті 3 договору.

За умовами п.3 новаційного договору позики позикодавець враховує суму заборгованості позичальника, яка виникла за Договором позики № 1 у розмірі 1 140 000,00 гривень, за Договором позики № 2 у розмірі 1 152 000,00 гривень, за Договором позики № 3 у розмірі 1 156 900,00 гривень, за Договором позики № 4 у розмірі 1 253 200,00 гривень, за Договором позики № 5 у розмірі 1 257 000,00 гривень, за Договором позики № 6 у розмірі 728 000,00 гривень, за Договором позики № 7 у розмірі 704 500,00 гривень, за Договором позики № 8 у розмірі 1 061 000,00 гривень, за Договором позики № 9 у розмірі 703 900,00 гривень, за Договором позики № 10 у розмірі 854 000,00 гривень, загалом - 10 010 500.00 (десять мільйонів десять тисяч п`ятсот) гривень, як суму позики, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю вказану суму позики на визначених в пунктах 3.2. - 3.8. Договору умовах.

Пунктом 3.2. новаційного договору встановлено, що суму позики за цим Договором у розмірі 10 010 500,00 (десять мільйонів десять тисяч п`ятсот) гривень позичальник зобов`язується повернути позикодавцю у визначені договором строки та у встановлених Договором розмірах, а саме:

не пізніше 30.06.2021 сплатити кошти у сумі - 155 250,00 грн.

не пізніше 31.07.2021 сплатити кошти у сумі - 155 250,00 грн.

не пізніше 31.08.2021 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 30.09.2021 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.10.2021 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 30.11.2021 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.12.2021 сплатити кошти у сумі - 300 000,00 грн.

не пізніше 30.01.2022 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 28.02.2022 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн

не пізніше 31.03.2022 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 30.04.2022 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.05.2022 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 30.06.2022 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.07.2022 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.08.2022 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 30.09.2022 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.10.2022 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 30.11.2022 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.12.2022 сплатити кошти у сумі -300 000,00 грн.

не пізніше 31.01.2023 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 28.02.2023 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.03.2023 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 30.04.2023 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.05.2023 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 30.06.2023 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.07.2023 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.08.2023 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 30.09.2023 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.10.2023 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 30.11.2023 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.12.2023 сплатити кошти у сумі -300 000,00 грн.

не пізніше 31.01.2024 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 29.02.2024 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.03.2024 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 30.04.2024 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 31.05.2024 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

не пізніше 30.06.2024 сплатити кошти у сумі - 275 000,00 грн.

Відповідно до погоджених умов Договору, остаточний розрахунок має бути проведений у строк до 30.06.2024 року.

Встановлено, що 10.04.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики № 1, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати, а позичальник прийняти у позику грошові кошти у розмірі 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень у строк до 10 квітня 2015 року. 10.04.2012 року ОСОБА_2 написала власноручну розписку про те, що нею за Договором позики № 1 були отримані від ОСОБА_1 готівкою грошові кошти у розмірі 1 500 000,00 гривень. Також до договору були укладені додаткові угоди № 1 від 10.04.2015 року, № 2 від 10.04.2018 року, № 3 від 10.04.2021 року, якими були змінені дати повернення позичальником ОСОБА_2 позики позикодавцю ОСОБА_1 . Додатковою угодою № 4 від 31.05.2021 року сторони договору доповнили розділ 3 Договору позики № 1 пунктом 3.5., яким передбачили здійснення новації щодо декількох первісних зобов`язань (а.с.169-177).

Загалом за Договором позики № 1 ОСОБА_2 було повернуто ОСОБА_1 360 000,00 (триста шістдесят тисяч) гривень. Неповернутою залишилася сума позики у розмірі 1 140 000,00 (один мільйон сто сорок тисяч) гривень.

Встановленим є те, що 19.12.2012 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, укладено договір позики № 2, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати, а позичальник прийняти у позику грошові кошти у розмірі 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень у строк до 19 грудня 2015 року. 19.12.2012 року ОСОБА_2 написала власноручну розписку про те, що нею за договором позики № 2 були отримані від ОСОБА_1 готівкою грошові кошти у розмірі 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень. Також до договору були укладені додаткові угоди № 1 від 18.12.2015 року, № 2 від 19.12.2018 року, якими були змінені дати повернення позичальником ОСОБА_2 позики позикодавцю ОСОБА_1 . Додатковою угодою № 3 від 31.05.2021 року Сторони доповнили розділ 3 Договору позики № 2 пунктом 3.5., яким передбачили здійснення новації щодо декількох первісних зобов`язань (178-184).

Загалом за Договором позики № 2 ОСОБА_2 було повернуто ОСОБА_1 , 348 000,00 (триста сорок вісім тисяч) гривень. Неповернутою залишилася сума позики у розмірі 1 152 000,00 (один мільйон сто п`ятдесят дві тисячі) гривень.

Встановлено, що 05.04.2013 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, укладено договір позики № 3, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати, а позичальник прийняти у позику грошові кошти у розмірі 1 500 000,00(один мільйон п`ятсот тисяч) гривень у строк до 05 квітня 2015 року. 05.04.2013 року ОСОБА_2 написала власноручну розписку про те, що нею за Договором позики № 3 були отримані від ОСОБА_1 готівкою грошові кошти у розмірі 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень. Також до договору були укладені додаткові угоди № 1 від 03.04.2015 року, № 2 від 05.04.2017 року, № 3 від 05.04.2019 року, № 4 від 05.04.2021 року, якими були змінені дату повернення позичальником за договором позики № 3 грошових коштів (позики) позикодавцю. Додатковою угодою № 5 від 31.05.2021 року сторони доповнили розділ 3 договору позики № 3 пунктом 3.5., яким передбачили здійснення новації щодо декількох первісних зобов`язань (а.с.185-193).

Загалом за Договором позики № 3 ОСОБА_2 було повернуто ОСОБА_1 343 100,00 (триста сорок три тисячі сто) гривень. Неповернутою залишилася сума позики у розмірі 1 156 900,00 (один мільйон сто п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот) гривень.

Встановлено, що 21.05.2014 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, укладено договір позики № 4, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати, а позичальник прийняти у позику грошові кошти у розмірі 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень у строк до 21 травня 2017 року. 21.05.2014 року ОСОБА_2 написала власноручну розписку про те, що нею за Договором позики № 4 були отримані від ОСОБА_1 готівкою грошові кошти у розмірі 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень. Додатково до договору позики № 4 були укладені додаткові угоди № 1 від 19.05.2017 року, № 2 від 21.05.2020 року, якими сторони змінили дату повернення позичальником за договором позики № 4 грошових коштів (позики) позикодавцю. Додатковою угодою № 3 від 31.05.2021 року сторони доповнили розділ 3 Договору позики № 4 пунктом 3.5., яким передбачили здійснення новації щодо декількох первісних зобов`язань (а.с.194-199).

Загалом за Договором позики № 4 ОСОБА_2 було повернуто ОСОБА_1 246 800,00 (двісті сорок шість тисяч вісімсот) гривень. Неповернутою залишилася сума позики у розмірі 1 253 200,00 (один мільйон двісті п`ятдесят три тисячі двісті) гривень.

Встановлено, що 01.09.2014 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, укладено договір позики № 5, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати, а Позичальник прийняти у позику грошові кошти у розмірі 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень у строк до 01 вересня 2017 року. 01.09.2014 року ОСОБА_2 написала власноручну розписку про те, що нею за Договором позики № 5 були отримані від ОСОБА_1 готівкою грошові кошти у розмірі 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень. Додатково до договору позики № 5 були укладені додаткові угоди № 1 від 01.09.2017 року, № 2 від 01.09.2020 року, якими сторони змінили дату повернення позичальником за договором позики № 5 грошових коштів (позики) позикодавцю. Додатковою угодою № 3 від 31.05.2021 року Сторони доповнили розділ 3 Договору позики № 5 пунктом 3.5., яким передбачили здійснення новації щодо декількох первісних зобов`язань(а.с.200-206).

Загалом за Договором позики № 5 ОСОБА_2 було повернуто ОСОБА_1 243 000,00 (двісті сорок три тисячі) гривень. Неповернутою залишилася сума позики у розмірі 1 257 000,00 (один мільйон двісті п`ятдесят сім тисяч) гривень.

Встановленим є те, що 04.09.2015 року між ОСОБА_1 , як Позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, укладено договір позики № 6, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати, а Позичальник прийняти у позику грошові кошти у розмірі 900 000,00 (дев`ятсот тисяч) гривень у строк до 04 вересня 2017 року. 04.09.2015 року ОСОБА_2 написала власноручну розписку про те, що нею за Договором позики № 6 були отримані від ОСОБА_1 готівкою грошові кошти у розмірі 900 000,00 (дев`ятсот тисяч) гривень. Додатково до договору позики № 6 були укладені додаткові угоди № 1 від 04.09.2017 року, № 2 від 04.09.2019 року, якими сторони змінили, дату повернення позичальником за договором позики № 6 грошових коштів (позики) позикодавцю. Додатковою угодою № 3 від 31.05.2021 року Сторони доповнили розділ 3 Договору позики № 6 пунктом 3.5., яким передбачили здійснення новації щодо декількох первісних зобов`язань (а.с.207-212).

Загалом за Договором позики № 6 ОСОБА_2 було повернуто ОСОБА_1 172 000,00 (сто сімдесят дві тисячі) гривень. Неповернутою залишилася сума позики у розмірі 728 000,00 (сімсот двадцять вісім тисяч) гривень.

Встановлено, що 30.12.2015 року між ОСОБА_1 , як Позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, укладено договір позики № 7, за умовами якого Позикодавець зобов`язався передати, а позичальник прийняти у позику грошові кошти у розмірі 900 000,00 (дев`ятсот тисяч) гривень у строк до 30 грудня 2017 року. 30.12.2015 року ОСОБА_2 написала власноручну розписку про те, що нею за Договором позики № 7 були отримані від ОСОБА_1 готівкою грошові кошти у розмірі 900 000,00 (дев`ятсот тисяч) гривень. Додатково до договору позики № 7 були укладені додаткові угоди № 1 від 29.12.2017 року, № 2 від 30.12.2019 року, якими сторони змінили дату повернення позичальником за договором позики № 7 грошових коштів (позики) позикодавцю. Додатковою угодою № 3 від 31.05.2021 року сторони доповнили розділ 3 Договору позики № 7 пунктом 3.5., яким передбачили здійснення новації щодо декількох первісних зобов`язань (а.с. 213-218).

Загалом за Договором позики № 7 ОСОБА_2 було повернуто ОСОБА_1 195 500,00 (сто дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот) гривень. Неповернутою залишилася сума позики у розмірі 704 500,00 (сімсот чотири тисячі п`ятсот) гривень.

Встановлено, що 21.01.2016 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, укладено Договір позики № 8, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати, а позичальник прийняти у позику грошові кошти у розмірі 1 250 000,00 (один мільйон двісті п`ятдесят тисяч) гривень у строк до 21 січня 2018 року. 21.01.2016 року ОСОБА_2 написала власноручну розписку про те, що нею за Договором позики № 8 були отримані від ОСОБА_1 готівкою грошові кошти у розмірі 1 250 000,00 (один мільйон двісті п`ятдесят тисяч) гривень. Додатковими угодами № 1 від 19.01.2018 року, № 2 від 21.01.2020 року сторони змінили дату повернення позичальником за Договором позики № 8 грошових коштів (позики) позикодавцю. Додатковою угодою № 3 від 31.05.2021 року сторони доповнили розділ 3 договору позики № 8 пунктом 3.5., яким передбачили здійснення новації щодо декількох первісних зобов`язань (а.с.219-225).

Загалом за Договором позики № 8 ОСОБА_2 було повернуто ОСОБА_1 189 000,00 (сто вісімдесят дев`ять тисяч) гривень. неповернутою залишилася сума позики у розмірі 1 061 000,00 (один мільйон шістдесят одна тисяча) гривень.

Встановлено, що 25.03.2016 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником, укладено договір позики № 9, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати, а позичальник прийняти у позику грошові кошти у розмірі 900 000,00 (дев`ятсот тисяч) гривень у строк до 25 березня 2018 року. 25.03.2016 року ОСОБА_2 написала власноручну розписку про те, що нею за Договором позики № 9 були отримані від ОСОБА_1 готівкою грошові кошти у розмірі 900 000,00 (дев`ятсот тисяч) гривень.Додатковими угодами № 1 від 23.03.2018 року, № 2 від 25.03.2020 року сторони змінили дату повернення позичальником за договором позики № 9 грошових коштів (позики) позикодавцю.Додатковою угодою № 3 від 31.05.2021 року Сторони доповнили розділ 3 Договору позики № 9 пунктом 3.5., яким передбачили здійснення новації щодо декількох первісних зобов`язань (а.с.226-231).

Загалом за Договором позики № 9 ОСОБА_2 було повернуто ОСОБА_1 196 100.00 (сто дев`яносто шість тисяч сто) гривень. Неповернутою залишилася сума позики у розмірі 703 900,00 (сімсот три тисячі дев`ятсот) гривень.

Встановленим є те, що 10.08.2016 року між ОСОБА_1 , як Позикодавцем, та ОСОБА_2 , Позичальником, укладено Договір позики № 10, за умовами якого Позикодавець зобов`язався передати, Позичальник прийняти у позику грошові кошти у розмірі 1 000 000,00 (один мільйон) гривень у строк до 10 серпня 2018 року. 10.08.2016 року ОСОБА_2 написала власноручну розписку про те, що нею за Договором позики № 10 були отримані від ОСОБА_1 готівкою грошові кошти у розмірі 1 000 000,00 (один мільйон) гривень. Додатковими угодами № 1 від 10.08.2018 року, № 2 від 10.08.2020 року сторони змінили дату повернення позичальником за договором позики № 10 грошових коштів (позики) позикодавцю.Додатковою угодою № 3 від 31.05.2021 року Сторони доповнили розділ 3 Договору позики № 10 пунктом 3.5., яким передбачили здійснення новації щодо декількох первісних зобов`язань (а.с. 232-237).

Загалом за Договором позики № 10 ОСОБА_2 було повернуто ОСОБА_1 146 000,00 (сто сорок шість тисяч) гривень. Неповернутою залишилася сума позики у розмірі 854 000,00 (вісімсот п`ятдесят чотири тисячі) гривень.

Отже, встановленим є те, що між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено новаційний договір позики, та позичальник ОСОБА_2 порушила взяті на себе зобов`язання щодо вчасного повернення коштів, а тому має місце порушення відповідачем умов новаційного договору позики від 01.06.2021року.

Пунктом 3.7 новаційного договору позики від 01.06.2021року передбачено, що у випадку порушення позичальником своїх обов`язків перед позикодавцем з повернення позики, що визначені в пункті 3.2 Договору (в тому числі внесення з пропуском строку або в неповному розмірі), позикодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму позики, яка залишилася неповернутою позичальником станом на дату вимоги.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до частин другої і четвертої статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором.

Зі змісту статті 604 ЦК України вбачається, що ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на заміну цього зобов`язання. До умов новації згідно вимог закону віднесено наступні: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію», - це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); заміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим. Отже, важливою умовою новації є наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, оскільки за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд із новим.

Судова практика Верховного суду вказує на юридичні ознаки та умови новації: заміна первинного зобов`язання новим між тими самими сторонами (новація) повинна містити у новому договорі вказівку на первинне і нове зобов`язання та наміри сторін вчинити новацію. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в результаті перегляду справи № 609/67/18 у постанові від 13 березня 2019 року (касаційне провадження № 61-43444св18).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин - суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст.11 ЦК України).

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. (ст 1047 ЦК України)

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Відповідно до ч.3 ст.545 ЦК України, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Враховуючи, що боргові документи були надані позивачем до суду, оригінали яких оглянуті судом, то позичальник за договором позики свої зобов`язання за договором не виконала.

На підставі ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.610 ЦК України: невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Отже, позивачем доведено, а відповідачем ОСОБА_2 визнано факт укладення новаційного договору та договорів позики № 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10, що передували його укладенню, факт отримання відповідачем ОСОБА_2 коштів та порушення нею зобов`язання щодо їх повернення.

Так, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики, станом на 01.06.2022 року за відповідачем ОСОБА_2 рахується заборгованість, за договором строк сплати якої настав у розмірі 2 225 000,00 грн. та сума заборгованості за договором строк сплати якої не настав у розмірі 6 925 000,00 грн.

Крім того, умовами п.3.4 новаційного договору позики сторонами погоджено, що за користування позикою за новаційним договором позичальник сплачує позикодавцю проценти у розмірі 0,1 % річних від суми позики, яка залишилася неповернутою. Виплата позичальником процентів позикодавцю здійснюється щомісячно, в останній робочий день в якому здійснюється їх виплата.

Сума процентів, яку Позичальник щомісячно має сплачувати позикодавцю розраховується за наступною формулою:

Проценти = (Сума боргу)*(Процентна ставка)(%)100%*(кількість днів)/(кількість днів у році)

Враховуючи прострочення позичальника з оплатою з 30.10.2021 року, сума процентів станом на 01.06.2022 становить:

4 739,25грн., за грошовими коштами у сумі 2 225 000, 00 грн. за наступним розрахунком (2 225 000,00 грн.*0,1%/100*213//365 )

14 750,25 грн., за грошовими коштами у сумі 6 925 000, 00 грн. за наступним розрахунком (6 925 000,00 грн.*0,1 %/100*213//365 )

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики, станом на 01.06.2022 року з позичальника підлягають стягненню грошові кошти у сумі 9 169 489,50 грн. з яких:

- сума заборгованості за Договором строк сплати якої настав у розмірі 2 225 000,00 тис. грн.

- сума заборгованості за Договором строк сплати якої не настав у розмірі 6 925 000,00 тис. грн.

- сума процентів за користування грошовими коштами строк сплати якої настав у розмірі 4 739,25 грн.

- сума процентів за користування грошовими коштами строк сплати яких не настав у розмірі 14 750,25 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Цурка Н.О. подала до суду заяву про визнання позову, не заперечила розрахунку боргу та відсотків, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі до відповідача ОСОБА_2 .

Однак, щодо позовних вимог про стягнення цього ж боргу з відповідача ОСОБА_3 , як чоловіка позичальника, суд зазначає наступне.

Позивач жодним чином не обґрунтувала своїх вимог до відповідача ОСОБА_3 , в позовній заяві не зазначила ані правової норми, ані обставин справи, згідно яких підлягає стягненню борг із ОСОБА_3 .

Лише до заяви про забезпечення позову було долучено документи на підтвердження перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у шлюбних відносинах та вказано, що позика використовувалася для будівництва житла, розвитку сімейного бізнесу станції технічного обслуговування та придбання транспортних засобів, однак під час розгляду даної справи, доказів наведеному надано не було.

З досліджених судом договорів позики та, безпосередньо Новаційного договору позики від 01.06.2021року, не вбачається будь-яке погодження ОСОБА_3 боргових зобов`язань позичальника ОСОБА_1 . Відсутні докази обізнаності відповідача ОСОБА_3 про позику, чи про дострокове її стягнення.

Отже, позивач не надала доказів, що відповідач ОСОБА_3 надавав згоду і брав зобов`язання за новаційним договором позики і що, отримані ОСОБА_2 в позику кошти за цим договором були витрачені саме в інтересах сім`ї.

Суд зазначає, що у даній категорії справ необхідно досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший з подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору позики чи отримання грошових коштів за розпискою.

Відповідно до змісту статті 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім 'ї.

Відповідно до ч. 4. ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згідно з частиною другою статті 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і одержане за договором використано на її потреби.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Але, як встановлено судом, ОСОБА_3 не надавав свою письмову згоду на укладання договору позики, доказів використання позичених грошових коштів за нотаріально непосвідченим договором позики, саме в інтересах сім`ї ОСОБА_5 , позивачем не надано.

Верховний Суд у постанові від 08.04.2020 року у справі № 361/7130/15-ц (провадження № 61- 1843св20) зазначає, що суди повинні досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший із подружжя в письмовій формі згоду на укладення договору позики.

Належність майна, отриманого внаслідок укладення одним із подружжя кредитного договору, договору позики тощо, до спільної сумісної власності подружжя може зумовлювати виникнення в іншого з подружжя також й обов`язку щодо солідарного задоволення перед кредитором, узятих іншим із подружжя грошових зобов`язань. Зі змісту ч.4 ст.65 СК України вбачається, що такий договір створюватиме обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, буде використане в інтересах сім`ї. Окрім цього, ч.2 ст.73 СК України передбачає, що стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім ї й одержане за договором використано на її потреби.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5,6 ст. 81 ЦПК України).

На підставі викладеного та враховуючи відсутність доказів того, що укладення договору позики і використання отриманих за цим договором ОСОБА_6 коштів відбувалося в інтересах сім`ї, а відповідач ОСОБА_7 знав про існування договорів позики і Новаційного договору позики від 01.06.2021р. /розмір боргу, порушені умови, дострокове стягнення та ін…/, - суд вважає необґрунтованими і недоведеними вимоги до відповідача ОСОБА_3 та відмовляє в частині задоволення таких позовних вимог до нього.

Позивач ОСОБА_1 сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 12405,00 грн. ( а.с.11), а також судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову від 23.06.2022 року 496,20 грн. (а.с. 42), та заяви про забезпечення позову від 02.08.2022 року 496,20 грн. (а.с. 81), а тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на її користь судові витрати у розмірі 13 397,40 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76 - 81, 141, 206, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за новаційним договором позики грошові кошти у розмірі 9 169 489,50 грн. (дев`ять мільйонів сто шістдесят дев`ять тисяч чотириста вісімдесят дев`ять гривень п`ятдесят копійок)

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в розмірі 13 397,40 грн. (тринадцять тисяч триста дев`яносто сім гривень сорок копійок)

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_7 - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду від 19.08.2022 року про арешт будинку АДРЕСА_2 (реєстрова книга № 92 реєстровий № 10749); будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 25248711); комплексу, нежитлова будівля літ. "А" пл. 1352,1 кв.м. та споруди, за адресою нерухомого майна: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер майна: 28609685)

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду від 24.06.2022 року про накладення арешту на нежиле приміщення в житловому будинку, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 ;загальна площа 186,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17238250; земельну ділянку, для індивідуального дачного будівництва, кадастровий номер: :01:023:0354, площею 0,1 га, цільове призначення: для іншої житлової забудови, адреса: Київська обл., Білоцерківський р., с/рада Шкарівська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 09.11.2022 року.

СуддяО. Я. Ярмола