Справа № 136/722/22
провадження № 2/136/202/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2022 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), у якому просив:

- стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 20000,00 дол. США.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

Згідно розписки від 22.09.2019 відповідач отримав від позивача кошти в сумі 20000,00 дол. США та зобов`язався повернути їх протягом шести місяців від дня позички. Однак, після позичання відповідачу таких коштів, останній прострочив визначений у розписці строк та не повернув позичену йому позивачем грошову суму, а на неодноразові звернення щодо повернення реагував численними обіцянками, проте досі вищезгадану суму не повернув.

Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду.

Раніше, перед поданням позову, ухвалою суду від 10.06.2022, на задоволення заяви про його забезпечення, накладено арешт на все майно відповідача до набрання чинності рішення суду в даній справі.

Ухвалою суду від 15.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву.

Відповідач подав до суду відзив, який обґрунтовує наступними обставинами.

Розписка, про яку згадує позивач в якості доказу виникнення позики є фіктивною, оскільки у вказану дату відповідач не отримував від позивача кошти в сумі 20000,00 дол. США, а викладені у ній обставини фактично не відбулись. Дійсно відповідач просив позивача позичити зазначену суму, на що той погодився, але після написання розписки виявилося, що позивач міг надати лише частину раніше обумовленої суми 14000,00 дол. США. За таких обставин розписку на передачу 20000,00 дол. США було розірвано позивачем перед очима дружини та відповідача. Надалі, за усною домовленістю між сторонами, дочкою позивача ОСОБА_3 було передано відповідачу грошові кошти в сумі 14000,00 дол. США, за умови, що відповідач надалі допоможе позивачу в пошуках трьох земельних ділянок. Передача коштів відбулася ОСОБА_3 в салоні-перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 в період 24-26.09.2019, а відповідачу дочка позивача ще й наголосила, що кошти слід передати батьку. Наказами ГУ Держгеокадасту у Вінницькій області від 04.10.2019 було надано дозволи на розробку документації із землеустрою членам сім`ї позивача, однак Липовецька міська рада не затвердила виготовлені проекти, а тому позивач подав позов до суду на її бездіяльність. Разом з тим, кошти позивачу в сумі 14000,00 дол. США, були повернені в повному обсязі: 4000,00 дол. США 30.09.2019; 5000,00 дол. США 15.07.2020; 5000,00 дол. США 16.03.2021, а передавши їх у присутності дружини позивача, відповідач не брав з останнього розписок, оскільки усні обумовленості між сторонами були виконані. Таким чином відповідач вважає позов безпідставним.

Викладені обставини слугували підставою для заперечення проти позову.

Позивач відповіді на відзив не подав.

Відповідач заявив клопотання про витребування від ВП №4 Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій обл. матеріали перевірки по заяві позивача від 27.07.2022 №4591, яке обґрунтоване тим, що останній звертався до відділу поліції із заявою про те, що відповідач не повертає йому кошти, а оскільки у матеріалах перевірки такої заяви є свідчення, що спростовують вимогу позивача про борг за відповідачем у 20000,00 дол. США, і він позбавлений можливості отримати такі докази самостійно, про що просив витребувати суд.

Крім того, відповідач заявив клопотання про проведення судово-психологічної експертизи відносно позивача, яке обґрунтоване тим, що останній заперечував факти, викладені відповідачем у відзиві, чим спричинив йому моральної шкоди.

Також, відповідач заявив клопотання про виклик численних свідків, які б могли підтвердити, що позивач не передавав відповідачу кошти в сумі 20000,00 дол. США та повернення відповідачем дочці позивача кошти в сумі 14000,00 дол. США.

Ухвалою суду від 09.09.2022, на задоволення клопотання відповідача, витребувано від ВП №4 Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій обл. матеріали перевірки по заяві ОСОБА_1 від 27.07.2022 №4591.

Однак, у задоволенні клопотань відповідача про проведення судово-психологічної експертизи відносно позивача та про виклик численних свідків, суд у підготовчому судовому засіданні - відмовив, оскільки за результатами задоволення таких клопотань, у справі за позовом про стягнення коштів за письмовою розпискою, отриманні докази (висновок судово-психологічної експертизи та свідчення свідків) не були б належними доказами, які б містили інформацію щодо предмета доказування. Разом з тим, такі докази не підтверджували б висловлені відповідачем заперечення, а мали інше значення, що не підлягають встановленню при ухваленні рішення за результатами розгляду справ з таким предметом позову.

Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду.

Ухвалою суду від 14.10.2022 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судовому засідання позивач наполягав на задоволенні позову, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві, а відповідач заперечував щодо задоволення позову з підстав, які є аналогічними з тими, що викладені у відзиві.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Згідно з наявним в матеріалах справи оригінальним примірником розписки від 22.09.2019 вбачається, що відповідач, зазначивши свої особисті дані, позичає 20000,00 дол. США в позивача, а дані кошти зобов`язався повернути протягом шести місяців. Крім цього, відповідач зазначив, що така розписка складена ним власноручно при ясному розумі та свідомій пам`яті й підписав навпроти своїх прізвища та ініціалів. Однак, відповідач стверджує, що вищезгадана розписка є фіктивною, оскільки у вказану дату відповідач не отримував від позивача кошти в сумі 20000,00 дол. США, а викладені у ній обставини фактично не відбулись. Натомість, на спростування таких заперечень відповідач не клопотав перед судом про призначення почеркознавчої експертизи на підтвердження можливої фіктивності свого підпису. Крім того, відповідач не заперечував, що просив позивача позичити зазначену суму, однак відповідач оперував іншими фактами про те, що позичив 14000,00 дол. США не у позивача, а в його дочки, згадував про допомогу сім`ї позивача у знаходженні земельних ділянок та про повернення дочці позивача 14000,00 дол. США - без будь-якого підтвердження таких дій. На задоволення клопотання відповідача судом було витребувано від ВП №4 Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій обл. матеріали перевірки по заяві позивача від 27.07.2022 №4591. Однак, документів які б могли б свідчити, про необґрунтовані звинувачення позивача до відповідача в матеріалах перевірки немає, а наявна у матеріалах земельна документація не спростовує дійсність власноруч написаної відповідачем розписки 22.09.2019, оригінальний примірник якої є у матеріалах цивільної справи.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено в ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошей.

Цивільний кодекс України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається правопідтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. У разі якщо складається боргова розписка, то це вже є доказом факту отримання грошових коштів, тому аргументація, що договір позики не є укладеним через відсутність факту передання грошових коштів за умови недоведеності протилежного, не відповідає нормам законодавства України.

Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає отримання коштів, скріплює її своїм підписом, це свідчить про реальний характер договору позики. Письмове застереження, яке складено окремо чи міститься в тексті договору, про завершену дію щодо передання коштів позичальнику не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу приписів ст. 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того, ст 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Суд зауважує, що в силу вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (визначені в ст. 82 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Судом було встановлено, що згідно з наявним в матеріалах справи оригінальним примірником розписки від 22.09.2019 відповідач, зазначивши свої особисті дані, позичив 20000,00 дол. США в позивача, а дані кошти зобов`язався повернути протягом шести місяців. Відповідач зазначив, що така розписка складена ним власноручно при ясному розумі та свідомій пам`яті й підписав навпроти своїх прізвища та ініціалів. Однак, доказів повернення позивачу обумовленої суми немає.

Суд, оцінивши поданий позивачем доказ, вважає його належним, допустимим, достовірним та достатнім, оскільки вищевказаний оригінальний примірник розписки відповідача від 22.09.2019 містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджує існування обставин на які посилається позивач і на її підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Суд вважає необґрунтованим аргумент, наведений відповідачем щодо фіктивності вищевказаної розписки, оскільки це не підтверджено жодним наданим від нього документом, а також відповідач не клопотав перед судом про призначення почеркознавчої експертизи на підтвердження можливої фіктивності свого почерку та підпису на спростування того, що викладений у розписці від 22.09.2019 зміст не відповідав його волевиявленню і не свідчив про дійсність викладених обставин.

Суд вважає неприйнятним аргумент, наведений відповідачем щодо повернення ним 14000,00 дол. США саме дочці позивача, оскільки: по перше дочка не є стороною у даній справі й навіть не фігурувала в розписці від 22.09.2019; по друге будь-які усні домовленості між відповідачем та членами сім`ї позивача, за взаємних подальших заперечень - неможливо підтвердити чи спростувати за відсутності інших належних, допустимих і достовірних доказів.

Суд відхиляє витребуваний від ВП №4 Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій обл. на задоволення клопотання відповідача доказ, а саме: матеріали перевірки по заяві позивача від 27.07.2022 №4591 - як неналежний та недостовірний, оскільки попри доводи відповідача, про те що такі матеріали могли б спростувати аргументи позивача, натомість крім протоколу прийняття заяви позивача з викладенням фактів неповернення йому відповідачем 20000,00 дол. США та його пояснень, інших документів, які б могли б свідчити, про необґрунтовані звинувачення позивача до відповідача в матеріалах перевірки немає. Крім того, наявна у матеріалах земельна документація не спростовує дійсність власноруч написаної відповідачем розписки від 22.09.2019, оригінальний примірник якої є у матеріалах даної цивільної справи. Разом з тим, наявні у матеріалах перевірки, пояснення відповідача є аналогічними викладу у його відзиві, а пояснення його дружини ОСОБА_4 не проливають світло на інші нові обставини, які б свідчили про фіктивність розписки від 22.09.2019. Насамкінець, попри те, що відповідач і його дружина стверджували, що після того як домовленість між сторонами не відбулася, позивач розірвав перед їх очима згадану розписку, однак відповідач навіть не висловлював міркування про те, як така розписка все ж таки могла зберегтися у позивача після її розірвання, як вказано у поясненнях і відзиві.

Суд встановив, відповідачем були порушені права та інтереси позивача, за захистом яких мало місце звернення останнього до суду. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 20000,00 дол. США, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керується правилами Глави 8 ЦПК України, а тому враховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, тому його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Липовецьким РВ УМВС України у Вінницькій обл. від 20.01.2003) про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч), 00 дол. США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір, в розмірі 5850 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 17.11.2022.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО