Постанова

Іменем України

(додаткова)

16 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 354/162/19

провадження № 61-13265св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «УкрСоцбанк», правонаступником якого

є Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», про припинення договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого

є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), про припинення договору іпотеки.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області

від 04 березня 2021 року позов задоволено.

Визнано припиненим договір іпотеки від 06 липня 2007 року, укладений між

АКБ СР «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П. Л. за реєстровим номером 0062.

Вирішено виключити з Державного реєстру іпотек запис № 5261614 від 06 липня 2007 року про реєстрацію іпотеки нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,1434 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, з кадастровим номером 120030058, за адресою: АДРЕСА_1 , та квартири за адресою:

АДРЕСА_2 , вчинений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу

Фрісом П. Л. на підставі договору іпотеки від 06 липня 2007 року, реєстровий номер 0062.

Вирішено виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 06 липня 2007 року № 5261537 про накладення заборони

на відчуження земельної ділянки площею 0,1434 га для будівництва

та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд,

з кадастровим номером 120030058, за адресою: Івано-Франківська область, Яремчанська міська рада, с. Микуличин, участок Велика Голиця.

Вирішено виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 06 липня 2007 року № 5261571 про накладення заборони

на відчуження квартири АДРЕСА_3 .

Вирішено питання судових витрат.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 виконав рішення суду, яким з нього достроково стягнені на користь банку кошти

за кредитним договором, і їх зарахування на банківський рахунок кредитора свідчить про те, що кредитні правовідносини між сторонами припинились внаслідок виконання, проведеного належним чином, то кредитор втратив право на стягнення щомісячних платежів, відсотків, штрафних санкцій після припинення кредитних правовідносин. У зв`язку з припиненням основного зобов`язання припиненим є й зобов`язання за договором іпотеки, оскільки забезпечені ним зобов`язання, зокрема, сплата тіла кредиту, відсотків та пені, виконані.

З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже будь яких правових підстав для його утримання під обтяженням немає.

У разі коли відповідач не визнає, що зобов`язання позивача за іпотечним договором від 06 липня 2007 року, які є похідними від основного зобов`язання ОСОБА_1 перед відповідачем за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 06 липня 2007 року № 42-32/350.

є припиненими, то вимоги позивача щодо визнання припиненим іпотечного договору та виключення з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєструзаборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про накладення заборони на відчуження переданих в іпотеку об`єктів нерухомого майна

є взаємопов`язаними і такими, що випливають одна з одної, обґрунтованими

і законними, а отже, підлягають задоволенню.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 липня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано і прийнято нову постанову про відмову

в задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в разі не визнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України,

на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором. Таким чином, ефективним способом захисту порушених прав позивача має бути пред`явлення позову про визнання іпотеки такою, що припинена, оскільки щодо цього існує спір, а не про визнання припиненим договору іпотеки, а також про припинення обтяження речових прав на нерухоме майно.

Постановою Верховного Суду від 19 січня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 липня 2021 року скасовано, рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2021 року залишено в силі. Стягнено

з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені

у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, у розмірі 1 536,80 грн.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

До Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 354/162/19, в якій він просив вирішити питання щодо розподілу понесених судових витрат.

Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що приймаючи постанову, суд касаційної інстанції не вирішив питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи Верховним Судом у розмірі 12 000,00 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі

не вирішені основними рішеннями, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або не вирішені всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Завданнями розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати

на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані

з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті

в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу

з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат

на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі

№ 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних

з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних

із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені

та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови

у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду касаційної інстанції надано ордер від 04 серпня 2021 року № 10096774 на представлення його інтересів в суді касаційної інстанції адвокатом Лейбюком В. П., акт про надані послуги від 04 серпня 2021 року № 37/20, квитанцію від 04 серпня 2021 року на суму 12 000,00 грн, опис виконаних адвокатом робіт.

З огляду на зазначене Верховний Суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді касаційної інстанції у розмірі 12 000,00 грн та їх співмірність

зі складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт, витраченим часом. Заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до суду касаційної інстанції не надходило.

Ураховуючи, що постановою Верховного Суду від 19 січня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 липня 2021 року скасовано, а рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2021 року залишено

в силі, однак питання щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу під час перегляду справи в суді касаційної інстанції, не вирішено, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 та ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись статтями 133, 270, 141, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, у розмірі 12 000,00 грн.

Додаткова постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко
В. М. Коротун