Провадження №22-ц/824/9108/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державної судової адміністрації України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання договору дійсним, визнання права власності та зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору дійсним, визнання права власності та зняття арешту.

В обґрунтування позову зазначив, що 29.05.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу (автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель S 500L 4MATIC, рік випуску: 2014, колір: чорний, тип ТЗ: легковий седан-В, номерний знак НОМЕР_1 , № шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 ).

Згідно п. 6.3 цього договору, сторони домовились про його нотаріальне посвідчення 01.07.2016 року з метою належної перереєстрації транспортного засобу у відповідних органах. У випадку нез`явлення до погодженого сторонами нотаріуса у визначений сторонами день і час вважається, що сторона, яка не з`явилась, ухиляється від нотаріального посвідчення договору і зобов`язана відшкодувати іншій стороні всі пов`язані з таким нез`явленням збитки. При цьому транспортний засіб залишається у власності покупця.

На виконання умов цього договору ОСОБА_2 передав позивачу вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від нього, а позивач передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 65 тис. доларів США, що підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу від 29.05.2016 року.

ОСОБА_2 не з`явився у визначений час для нотаріального посвідчення договору у зв`язку із виїздом за кордон; позивач позбавлений можливості в односторонньому порядку посвідчити нотаріально спірний договір.

30.07.2021 року від представника Печерського ВДВС позивач дізнався, що вищевказаний автомобіль арештовано та він перебуває у розшуку. Так, 14.12.2020 року старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцьким Т.К. відкрито виконавче провадження № 63905122 з виконання виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва 07.12.2020 року у справі № 757/20715/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору, а 30.07.2021 року в межах цього виконавчого провадження описано та накладено арешт на спірний автомобіль. У цей же день автомобіль було вилучено у позивача.

У зв`язку з вищевикладеним просив суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу (автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель S 500L 4MATIC, рік випуску: 2014, колір: чорний, тип ТЗ: легковий седан-В, номерний знак НОМЕР_1 , № шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 ), укладений 29.05.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; визнати за позивачем право власності на вказаний автомобіль; зняти арешт, накладений на зазначений транспортний засіб Печерським ВДВС у межах виконавчого провадження № 63905122; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року позов задоволено частково:

- визнано дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений 29.05.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель S 500L 4MATIC, рік випуску: 2014, колір: чорний, тип ТЗ: легковий седан-В, номерний знак НОМЕР_1 , № шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 ;

- скасовано арешт, накладений на спірний автомобіль Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) межах виконавчого провадження № 63905122 (постанови старшого державного виконавця Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Тимофія Костянтиновича від 06.04.2021 року про арешт майна боржника та від 30.07.2021 року про опис та арешт майна (коштів) боржника);

- в задоволенні позовних вимог до Державної судової адміністрації України відмовлено.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, відповідач - Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд рішення суду першої інстанціїскасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

28.09.2022 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він не погоджувався з позицією апелянта.

В судове засідання 20.10.2022 року відповідачі та третя особа не з`явилися, про розгляд справи належним чином повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи без їх участі до суду не надали.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бутизаконним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Позивачем було представлено до суду договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 29.05.2016 року щодо купівлі-продажу транспортного засобу (автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель S 500L 4MATIC, рік випуску: 2014, колір: чорний, тип ТЗ: легковий седан-В, номерний знак НОМЕР_1 , № шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 ). Форма вказаного договору - проста письмова.

Згідно п. 6.3 цього договору сторони домовились про його нотаріальне посвідчення 01.07.2016 року з метою належної перереєстрації транспортного засобу у відповідних органах. У випадку нез`явлення до нотаріуса, погодженого сторонами, у визначений сторонами день і час вважається, що сторона, яка не з`явилась, ухиляється від нотаріального посвідчення договору і зобов`язана відшкодувати іншій стороні всі пов`язані з таким нез`явленням збитки. При цьому транспортний засіб залишається у власності покупця.

Відповідно до акту приймання-передачі транспортного засобу від 29.05.2016 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 спірний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу а також комплект ключів. ОСОБА_2 підтвердив, що отримав від ОСОБА_1 грошові кошти за проданий транспортний засіб в розмірі 65 тис. доларів США, що еквівалентно 1 631 500 грн.

В зазначену в договорі дату (як і в будь-яку іншу) вказаний договір посвідчено нотаріально не було. Не було й перереєстровано спірний автомобіль на ОСОБА_1 у встановленому законом порядку.

Постановою Державного виконавця Левіцького Т.К. від 14.12.2020 року відкрито виконавче провадження № 63905122 з виконання виконавчого листа, виданого 07.12.2020 року Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/20715/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в розмірі 3 260 280 грн. 93 коп.

Постановою Державного виконавця Левіцького Т.К. від 06.04.2021 року в межах виконавчого провадження № 63905122 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 .

Постановою Державного виконавця Левіцького Т.К. від 30.07.2021 року в межах виконавчого провадження № 63905122 описано та накладено арешт на вищевказаний автомобіль.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем було доведено, що продавець безпідставно ухилився від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу авто, відтак є підстави вважати такий договір дійсним, спірний автомобіль був придбаний позивачем у відповідача на законних підставах, отже позивач є добросовісним набувачем даного транспортного засобу, а накладений арешт на даний автомобіль перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати свої права щодо користування та розпорядження своїм майном.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтує насамперед на положеннях ч. 2 ст. 220 ЦК України, відповідно до якої у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним; якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним; у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Зазначена правова конструкція передбачає виконання однією стороною прийнятих на себе за договором зобов`язань та ухилення іншої сторони від нотаріального посвідчення договору. Лише в такому разі, встановивши добросовісність однієї сторони і недобросовісність іншої, суд має право ухвалити рішення про визнання дійсним договору на захист інтересів сторони, яка виконала все, що від неї залежить, однак не змогла реалізувати свої інтереси через недобросовісні дії іншої сторони, яка перешкодила (ухилилася) від нотаріального посвідчення такого договору.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Зважаючи на вищевказані норми, позивачем на доведення своєї правової позиції мали бути представлені до суду належні та допустимі докази зяк щодо вчинення ним всіх дій, направлених на нотаріальне посвідчення договору, так і доказів ухилення іншої сторони від вчинення таких дій.

В даній справі позивач стверджує, що за наявної між сторонами домовленості, він звернувся до погодженого нотаріуса, надав останньому необхідні для посвідчення договору документи, а той підготував проект договору, однак на підписання такого договору ОСОБА_2 не з`явився. В той же час жодних належних та допустимих доказів з цього приводу до суду надано не було. За таких умов, вказані твердження позивача залишилися недоведеними і не можуть бути прийняті судом.

Більш того, п. 6.3 наданого позивачем договору встановлена конкретна дата, коли позивач та відповідач зобов`язувалися здійснити нотаріальне посвідчення цього договору. Як підтвердив в суді апеляційної інстанції позивач, у вказану дату до нотаріуса він також не з`явився, що додатково спростовує наявність передбаченої ч. 2 ст. 220 ЦК України правової конструкції.

Не можуть належним чином підтверджувати ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору і зазначені в позовній заяві посилання на відсутність останнього на визначену сторонами дату на території України, оскільки чинним законодавством передбачено ряд правових конструкцій для забезпечення особі можливості вчинення (в тому числі і нотаріальне посвідчення) без особистої участі сторони у цьому (як приклад - договір доручення). За таких умов зазначена обставина сама по собі не може беззаперечно свідчити про те, що сторона/її належно уповноважений представник не з`явилася на посвідчення договору до нотаріуса.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позивачем не було доведено факту ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору, а тому вимога щодо визнання такого договору дійсним не підлягає до задоволення як недоведена. Оскільки інші позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання договору дійсним, вони також не підлягають до задоволення.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та відмову у задоволені позову, з позивача на користь апелянта підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 17 706,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про відмову у задоволені позову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ( 01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б) 17 706 (сімнадцять тисяч сімсот шість) гривень 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько