КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.Ю

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» про розірвання договору та стягнення коштів,

установив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Аккорд-Тур» про розірвання договору та стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 січня 2020 року між ОСОБА_1 , як туристом, та ФОП ОСОБА_2 , як турагентом, що діяла від імені та за дорученням ТОВ «Аккорд-Тур», як туроператора, укладено Договір туристичного обслуговування від 24 січня 2020 року №19, за умовами якого туроператор за встановлену договором плату зобов`язався відповідно до замовлення туриста та осіб, що слідують з ним, надати комплекс туристичних послуг (турпродукт), а турист зобов`язався на умовах цього договору прийняти та оплатити такі послуги.

Таким чином, ТОВ «Аккорд-Тур», будучи суб`єктом господарювання в цій сфері, зобов`язалось надати ОСОБА_1 та особам, що слідують з нею, комплекс туристичних послуг (турпродукт), а ОСОБА_1 зобов`язалась оплатити замовлений нею комплекс туристичних послуг (турпродукт).

25 січня 2020 року ОСОБА_1 , як турист, оплатила вартість замовленого нею турпродукту в розмірі 25260 грн., однак відповідач своє зобов`язання не виконав, тобто комплекс замовлених туристичних послуг (турпродукт) не надав.

ОСОБА_1 звернулась як до туроператора, так і до турагента з вимогами про повернення сплачених коштів, які залишились без задоволення.

Оскільки, відповідач ігнорує законні вимоги позивача, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Просила суд, розірвати Договір туристичного обслуговування від 24 січня 2020 року №19, укладений між сторонами; стягнути з відповідача на користь позивача сплачені згідно з вищевказаним договором кошти в сумі 25260 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 101,73 грн. та інфляційні втрати в розмірі 100,90 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року, позов задоволено.

Розірвано договір туристичного обслуговування від 24 січня 2020 року №19, укладений між ФОП ОСОБА_2 , що діє за дорученням ТОВ «Аккорд-Тур», та ОСОБА_1 .

Стягнуто з ТОВ «Аккорд-Тур» на користь ОСОБА_1 сплачених на виконання договору про надання туристичних послуг від 24 січня 2020 року №19 коштів у розмірі 25260 грн., 3% річних у розмірі 101,73 грн. та інфляційних втрат у розмірі 100,70 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Аккорд-Тур» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалося на те, що у матеріалах справи відсутні належні документи, які підтверджують отримання туроператором ТОВ «Аккорд-Тур» грошових коштів від туриста ОСОБА_1 , в якості оплати вартості туристичного продукту « ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25260 грн за договором на туристичне обслуговування №19 від 24 січня 2020 року.

Також, у матеріалах справи відсутні належні документи, які підтверджують отримання туроператором ТОВ «Аккорд-Тур» грошових коштів від тур агента ФОП ОСОБА_3 , в якості оплати вартості туристичного продукту «Швейцарське фондю: вся Швейцарія і Австрія» 03.08.2020р. - 12.08.2020р. у розмірі 25260 грн за договором на туристичне обслуговування №19 від 24 січня 2020 року.

Тобто, не було жодних фінансових розрахунків між позивачем та відповідачем.

Зазначає також те, що позивач не надсилав відповідачу вимогу (пропозиції) про розірвання договору до початку туристичної подорожі.

Звертає увагу на те, що не було зміни істотних умов договору, визначених ст. 20 ЗУ «Про туризм».

Натомість, мали місце форс-мажорні обставини та події, які туроператор не міг передбачити, а не обставини, необхідні для розірвання договору.

Неможливість подорожі сталася з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням туристичних послуг та жодна із сторін туристичного договору про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь.

Відтак, не було жодних правових підстав для розірвання договору на туристичне обслуговування та стягнення з туроператора ТОВ «Аккорд-Тур» грошових коштів.

Просило, скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від19 липня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Аккорд-Тур» про розірвання договору та стягнення коштів.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала відзив, обґрунтовуючи його тим, що 24 січня 2020 року між ФОП ОСОБА_2 (турагент), що діє від імені та за дорученням ТОВ «Аккорд-Тур» (туроператор) та ОСОБА_1 (турист) укладено договір №19 на туристичне обслуговування.

За умовами укладеного договору ТОВ «Аккорд-Тур» за встановлену договором плату зобов`язалось відповідно до замовлення туриста та осіб, що слідують з ним надати комплекс туристичних послуг, а турист зобов`язався на умовах цього договору прийняти та оплатити дані послуги.

Згідно з п.4.1 Договору, загальна вартість туристичного продукту складає 25260 грн.

Строк оплати туристом вартості замовленого турпродукту складає 2 банківські дні з моменту укладення договору.

25 січня 2020 року на виконання вимог укладеного договору, ОСОБА_1 оплатила вартість замовленого турпродукту в розмірі 25260 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №27 від 25 січня 2020 року.

Таким чином, ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі виконала свої зобов`язання за укладеним договором.

Замовлений та оплачений ОСОБА_1 турпродукт для неї та осіб, що слідують за нею мав відбутися в період з 03 серпня 2020 року по 12 серпня 2020 року, однак, у вказаний період туроператором такий турпродукт не було надано та було перенесено його надання на період з 31 липня 2021 року по 09 серпня 2021 року без зміни вартості туру.

Однак, і у період з 31 липня 2021 року по 09 серпня 2021 року туроператором не було надано туристу та особам, що слідують з ним замовленого та оплаченого туристичного продукту.

Відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор, яким у цій справі є ТОВ «Аккорд-Тур».

Правовідносини, які виникли між ТОВ «Аккорд-Тур» та ФОП ОСОБА_2 , в тому числі, щодо передачі отриманих від туриста коштів, не можуть впливати на права позивача, який належно виконав умови договору.

Спір між туроператором та турагентом може бути вирішений в іншому провадженні.

Таким чином, доводи відповідача щодо відсутності документів в матеріалах справи, які підтверджують отримання ТОВ «Аккорд-Тур» грошових коштів від ОСОБА_1 та від ФОП ОСОБА_2 не є підставою для відмови у поверненні туристу грошових коштів за туристичний продукт, який туристом так і не було отримано з вини туроператора.

Доводи відповідача про те, що всупереч вимогам ч.7 та 8 ст.20 ЗУ «Про туризм», позивач не надсилав відповідачу вимогу саме про розірвання договору до початку туристичної подорожі не заслуговує на увагу, оскільки, замовлена позивачем туристична подорож не відбулась двічі.

Після того, як туристичний продукт не було надано позивачу відповідачем вдруге, позивач звернувся з вимогою від 31 серпня 2021 року як до тур агента, так і до туроператора, про повернення коштів, що фактично означає й розірвання договору також.

Однак, у відповідь на таку вимогу, відповідач відповів, що взагалі не може ідентифікувати позивача за номером договору, хоча у апеляційній скарзі він не відмовляється від того, що між позивачем та відповідачем було укладено договір на туристичне обслуговування від 24 січня 2020 року №19 за посередництва тур агента ФОП ОСОБА_2 .

Звертає також увагу і на те, що офіційний сайт відповідача не містить жодних повідомлень про настання форс-мажорних обставин у період часу, в який повинен був відбутися як першозамовлений так і перенесений тур.

Просила апеляційну скаргу ТОВ «Аккорд-Тур» залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 24 січня 2020 року між ОСОБА_1 , як туристом, та ФОП ОСОБА_2 , як турагентом, що діяла від імені та за дорученням ТОВ «Аккорд-Тур», як туроператора, укладено Договір на туристичне обслуговування від 24 січня 2020 року №19, за умовами якого ТОВ «Аккорд-Тур» за встановлену договором плату зобов`язалось відповідно до замовлення туриста та осіб, що слідують з ним ( ОСОБА_4 ), надати комплекс туристичних послуг (турпродукт), а турист зобов`язався на умовах цього договору прийняти та оплатити дані послуги.

Додатком №1 до Договору визначено, що турпродукт «Швейцарьске фондю: вся Швейцарія і Австрія» надається ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , в період з 03 серпня 2020 року по 12 серпня 2020 року.

Згідно з п.4.1 Договору, загальна вартість туристичного продукту складає 25260 грн.

Строк оплати туристом вартості замовленого турпродукту складає 2 банківські дні з моменту укладення договору (п.2.2 Договору).

25 січня 2020 року на виконання вимог укладеного Договору ОСОБА_1 оплатила вартість замовленого турпродукту в розмірі 25260 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 25 січня 2020 року №27.

Таким чином, ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі виконала свої зобов`язання за укладеним Договором.

У березні 2020 року було прийнято ряд нормативно-правових актів, якими з метою запобіганню поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, що спричинена коронавірусом SARS-CoV-2, на території України запроваджено ряд карантинних та обмежувальних заходів, зокрема, Указом Президента України від 13 березня 2020 року №87/2020, яким введено в дію рішення РНБО від 13 березня 2020 року, та Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211, якими запроваджено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року карантин на всій території України, зупинено транспортне сполучення на території України та за її межі.

У подальшому Урядом України запроваджено так званий «адаптивний карантин», яким скасовувалось обмеження щодо перетину державного кордону України для громадян України.

На початку червня 2020 року ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Аккорд-Тур» повідомили про зміну обставин та запропонували перенести тур «Швейцарське фондю: вся Швейцарія і Австрія» на інші дати, а саме: з 31 липня 2021 року по 09 серпня 2021 року без зміни вартості туру.

З урахуванням епідеміологічної ситуації в Україні та країнах Європи станом на червень 2020 року, ОСОБА_1 погодилась на таку пропозицію, у зв`язку з чим було перенесено зазначений тур на вказані дати.

30 липня 2021 року позивачу із засобів масової інформації стало відомо про те, що ТОВ «Аккорд-тур» відміняє туристичний тур «Швейцарське фондю: вся Швейцарія і Австрія» у серпні 2021 року.

Про таку відміну туру а ні ФОП ОСОБА_2 , а ні ТОВ «Аккорд-Тур» не повідомляли ОСОБА_1 .

Вказані обставини, разом із тим викладені у вимозі від 31 серпня 2021 року про повернення коштів за сплачений турпродукт, яка направлена на адресу ФОП ОСОБА_2 , однак залишена останньою без відповіді.

У відповідності до п.2.1.1 Договору, Туроператор зобов`язується забронювати замовлені Туристом туристичні послуги та забезпечити Туриста через Турагента необхідними документами: Ваучер, страховий поліс, авіаквитки на авіарейси згідно з графіком відправлення за маршрутом вказаним у Заявці.

Передача Туристу документів здійснюється в офісі Турагента за 2 дні до вильоту вказаному в додатку №1, а також може здійснюватися в аеропорту вильоту представником Туроператора.

Разом з тим, у відповідності до п.2.1.1 Договору ТОВ «Аккорд тур» не повідомило та не надало необхідних документів для подорожі у строк, передбачений зазначеним пунктом договору.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку про істотне порушення туроператором умов Договору, внаслідок чого турист та особи, що слідують за ним, значною мірою були позбавлені того, на що вони розраховували при укладені Договору, тоді як норми законодавства не містять положень про термін та порядок повернення сплачених туристом грошових коштів за замовлений турпродукт у разі відмови від виконання цього Договору Туроператором.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до ТОВ «Аккорд-тур» та ФОП ОСОБА_2 з вимогами від 31 серпня 2021 року, якими просила повернути протягом 7 днів з дня отримання такої вимоги сплачені Позивачем кошти в розмірі 25260 грн.

Відповідь на вказану вимогу ФОП ОСОБА_2 не надала.

ТОВ «Аккорд-тур» листом від 13 жовтня 2021 року №13/10-1 19 повідомило позивача про неможливість ідентифікування останньої.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено та не виконано умови Договору на туристичне обслуговування.

В свою чергу, матеріали справи не містять доказів повернення суми сплачених позивачем грошових коштів на виконання умов Договору у розмірі 25260 грн., що є підставою для їх стягнення з відповідача.

Крім цього, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 101,73 грн та інфляційні втрати у розмірі 100,90 грн., оскільки власного контррозрахунку таких витрат відповідач до матеріалів справи не надав.

При цьому, суд першої інстанції врахував, що ФОП ОСОБА_2 не є агентом за агентським договором з ТОВ «Аккорд-Тур» та укладала договір на туристичне обслуговування в інтересах ТОВ «Аккорд-Тур», у зв`язку з чим саме туроператор має зобов`язання за договором про туристичне обслуговування, а не ФОП ОСОБА_2 , у зв`язку з чим сплачені на виконання вказаного договору кошти підлягають стягненню саме з ТОВ «Аккорд-Тур».

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст.626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч.1 ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.297 ГК України, за агентським договором одна сторона (агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (принципалу) в укладанні угод чи сприяти їх укладанню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта та за його рахунок.

Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність є: туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Згідно з положеннями ст.20 ЗУ «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом, а якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст.902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.24 ЗУ «Про туризм», суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані надавати туристичні послуги в обсягах та в терміни, обумовлені договором.

Згідно з приписами ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення правовідношення та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно ч.3 ст.651 ЦК України, у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Згідно з ч.1 ст.907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ч.7 ст.20 ЗУ «Про туризм», кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін.

Згідно з ч. 8 ст. 20 ЗУ «Про туризм», туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.

Відповідно до ч.2 ст.903 ЦК України, якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 8 та 9 ст.20 ЗУ «Про туризм» передбачено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.

Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою.

Згідно з абз.8 ч.1 ст.25 ЗУ «Про туризм», туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 89, 263 ЦПК України правильно досліджені докази та встановлені обставини по справі, яким була надана належна оцінка, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 18 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба