Номер провадження: 22-ц/813/4606/22
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/24477/17

Номер провадження: 22-ц/813/4606/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя - доповідач),

- суддів - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Зеніної М.О.,

учасники справи:

- позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

- відповідачі - 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Чернявської Л.М. 22 липня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1Короткий зміст заяви

У червні 2021 року адвокат Цират Г.В., діюча від імені відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» (, м. Київ, вулиця Велика Васильківська 100) на користь ОСОБА_2 (рахунок НОМЕР_1 , валюта UAH (українська гривня) АТ КБ «ПриватБанк» , код банку 305299) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі - 90 402 (дев`яносто тисяч чотириста дві) грн. 41 коп..

Заява про ухвалення додаткового рішення обґрунтована тим, щовідповідачами понесені витрати пов`язані з розглядом справи, що підтверджується матеріалами справи (Т. 2, а. с. 6 - 19), а саме:

- 40 000 гривень, що підлягали сплаті згідно з договором про надання професійної правничої допомоги від 21 лютого 2018 року і рахунку № 21/02/2018 від 21 лютого 2018 року та акту про приймання наданих послуг від 24 липня 2018 року, платіжного доручення № 15739944 від 04 квітня 2018 року (Т. 2, а. с. 6 - 8);

- 22 268 грн. 73 коп., згідно рахунку № 24/07/18 від 24 липня 2018 року (Додаток 4), що підтверджує платіжне доручення № @2PL338801 (Додаток 5) і акту про приймання наданих послуг від 29 серпня 2018 року (Додаток 6);

- 28 133 грн. 68 коп., згідно рахунку № 29/01/19 від 29 січня 2019 року (Додаток 7), що підтверджує рахунок меморіальний ордер № @2PL004968 (Додаток 8) і акту про приймання наданих послуг від 12 лютого 2019 року (Додаток 9), в т. ч. - 5 600 грн., сплачених іншому представнику відповідачів - адвокату Янушкевичу О.Д., з яким було укладено договір про надання професійної правничої допомоги від 18 січня 2019 р. (міститься у матеріалах справи), і що підтверджується рахунком (Додаток 10), платіжним дорученням № 173 (Додаток 11) і Актом № 1 наданих послуг № 1 (Додаток 12) (Т. 2, а. с. 173 - 175).

06 березня 2018 року разом з подачею відзиву на позов, за підписом адвоката Цират Г.В. адвокатського об`єднання «Юрзовнішсервіс», яке представляє інтереси відповідачів, було подано клопотання про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу в якому заявник, зазначає, що керуючись ст. 135 ЦПК України та приймаючи до уваги наявність ознак завідомо безпідставного позову та ознак зловживання правом на позов позивачем, відповідачі просять суд зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування їхніх майбутніх витрат на професійну правничу допомогу (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу) у розмірі - 110 000 гривень для забезпечення можливого відшкодування їхніх майбутніх витрат на професійну правничу допомогу згідно з договором про надання професійної правничої допомоги від 21 лютого 2018 року (Т. 1, а. с. 112 - 113).

2.2 Позиція сторін в суді першої інстанції

У запереченнях проти стягнення судових витрат на правову допомогу АТ «Альфа-Банк» заперечує проти клопотання про ухвалення додаткового рішення. Просить відмовити у його задоволенні.

Заперечення проти стягнення судових витрат на правову допомогу обґрунтовано тим, що якщо зважати на складність справи та зміст позовної заяви, то стає очевидним, що винагорода у зазначеному розмірі є завищеною, надуманою, недоведеною жодними доказами та такою, що дійсно не відповідає складності справи, а тому не підлягає задоволенню, або підлягає зменшенню (Т. 2, а. с. 181 - 186).

2.3 Узагальнені доводи заявника в суді першої інстанції

У відповіді на заперечення проти стягнення судових витрат на правову допомогу адвокат Цират Г.В., діюча від імені відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просить вимоги заяви задовольнити.

Відповідь на заперечення проти стягнення судових витрат на правову допомогу обґрунтована тим, що позивач жодним чином не доводить неспівмірність витрат відповідачів, пов`язаних з розглядом справи, а просто зазначає що ці витрати є неспівмірними. Також позивач не доводить і необґрунтованість таких судових витрат (Т. 2, а. с. 190 - 194).

2.4 Короткий зміст додаткового рішення у справі, мотивування його висновків

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2021 року стягнуто з акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» (, м. Київ, вулиця Велика Васильківська 100), на користь ОСОБА_2 (рахунок НОМЕР_1 , валюта UAH (українська гривня) АТ КБ «ПриватБанк» , код банку 305299) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі - 90 402 (дев`яносто тисяч чотириста дві) грн. 41 коп..

Додаткове рішення мотивоване тим, що доводи сторони позивача про те що, винагорода є завищеною, надуманою та такою, що не відповідає складності справи, не доведено жодними доказами та не знайшла свого підтвердження. Суд першої інстанції не вбачав підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Представником позивача суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б довели неспівмірність заявлених іншою стороною розміру витрат на професійну правничу допомогу (Т. 2, а. с. 207 - 208).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» просить додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні вимог заяви про ухвалення додаткового рішення.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що додаткове рішення постановлено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у додатковому рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що: 1) докази щодо розміру витрат на правову допомогу подано заявником з пропуском встановленого ст. 141 ЦПК України строку; 2) заявниками не надано жодного допустимого доказу на підтвердження заявлених витрат на правову допомогу, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу. Акт приймання передачі не може бути доказом того, що такі витрати дійсно сплачувались відповідачами; 3) якщо зважати на складність справи та зміст позовної заяви, то стає очевидним, що винагорода у зазначеному розмірі є завищеною, надуманою, недоведеною жодними доказами та такою, що не відповідає складності справи; 4) дана справа про звернення стягнення на предмет іпотеки відноситься до категорії справ незначної складності (Т. 3, а. с. 13 - 20).

2.8 Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Цират Г.В., діюча від імені відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заперечує проти апеляційної скарги. Просить залишити її без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що: 1) докази щодо розміру витрат на правову допомогу подано заявником у встановлений ст. 141 ЦПК України строк, а саме - 08 квітня 2019 року; 2) матеріали справи містять низку доказів щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу.

2.9 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2021 року (Т. 3, а. с. 34 - 34 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2021року призначено апеляційну скаргу адвоката Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2021 року до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 3, а. с. 35).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги і відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні додаткового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Альфа-Банк» підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», звернулося до Приморського районного суду міста Одеси з вищезазначеним позовом, в якому просило в рахунок погашення заборгованості за Договором Кредиту № 2007/13-2.06/155 від 20.12.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - двокімнатну квартиру, загальною площею - 81 кв. м., житловою - 28,9 кв. м., за адресою - АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою нарівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2021 року, зміненим постановою Одеського апеляційного суду від 20.10.2022 року в частині обґрунтування мотивів відмови, в задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

Заявником було подані докази витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, що понесені відповідачами (Т. 2, а. с. 6 - 19), а саме:

- 40 000 гривень, що підлягали сплаті згідно з договором про надання професійної правничої допомоги від 21 лютого 2018 року і рахунок № 21/02/2018 від 21 лютого 2018 року та актом про приймання наданих послуг від 24 липня 2018 року, платіжним дорученням № 15739944 від 04 квітня 2018 року (Т. 2, а. с. 6 - 8);

- 22 268 грн. 73 коп., згідно з рахунком № 24/07/18 від 24 липня 2018 року (Додаток 4), що підтверджує платіжне доручення № @2PL338801 (Додаток 5) і акт про приймання наданих послуг від 29 серпня 2018 року (Додаток 6);

- 28 133 грн. 68 коп., згідно з рахунком № 29/01/19 від 29 січня 2019 року (Додаток 7), що підтверджує рахунок меморіальний ордер № @2PL004968 (Додаток 8) і акт про приймання наданих послуг від 12 лютого 2019 року (Додаток 9), в т. ч. 5 600 грн., сплачених іншому представнику відповідачів - адвокату Янушкевичу О.Д., з яким було укладено договір про надання професійної правничої допомоги від 18 січня 2019 р. (міститься у матеріалах справи), і що підтверджується рахунком (Додаток 10), платіжним дорученням № 173 (Додаток 11) і Актом № 1 наданих послуг № 1 (Додаток 12).

Згідно п. п. 4.2. - 4.4. договору про надання професійної правничої допомоги від 21.02.2018 року, гонорар Адвоката за заяви по суті справи складає: 1) вивчення матеріалів справи та підготовку та представлення відзиву на позовну заяву складає - 40 000 (сорок тисяч) грн.. Зазначений гонорар сплачується Клієнтами на розрахунковий рахунок Адвоката після готовності відзиву для направлення його сторонам у справі та суду; 2) підготовку заперечень, або інших процесуальних документів - в залежності від обсягу, необхідного до підготовки та представлення документу, але не менше ніж - 20 000 (двадцять тисяч) грн..

Гонорар Адвоката за представництво в суді за участь у кожному судовому засіданні буде складати: 1) 10 000 грн. - у разі участі помічника Адвоката; 2) 20 000 грн. - у разі участі Адвоката.

3а фактом наданих послуг Адвокат надає Клієнтові Акт здачі-приймання, що підписується обома Сторонами (Т. 1, а. с. 105 - 107).

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність задоволення заяви про стягнення витрати на правничу допомогу в повному обсязі, відсутність підстав щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з АТ «Альфа-Банк».

3.4 Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У якості доказів у більшості випадків достатньо надати суду договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги, платіжні доручення на оплату послуг адвоката та квитанції про оплату клієнтом цих доручень. Цю позицію підтримав у своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №19/64/2012/5003 від 31.01.2019 р., зазначивши, що «суд апеляційної інстанції, врахувавши те, що відповідачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, правомірно виніс додаткову постанову, якою задовольнив заяву про відшкодування судових витрат на оплату послуг адвоката».

Згідно процесуального законодавства, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірний із:

1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та/або значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо:

- заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо);

- суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо);

- заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з обставин по даній справи, характеру її складності та обсягу виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі - 50 000 грн..

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Альфа-Банк»є доведеними частково, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Оскільки висновки суду першої інстанції з визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню, не відповідають вимогам діючого законодавства, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні за вищевказаного обґрунтування.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк»- задовольнити частково.

Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2021 року - змінити.

Викласти мотивувальну частину додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2021 року в редакції мотивувальної частини даної постанови.

Викласти резолютивну частину додаткового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2021 року в наступній редакції:

«Заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Цірат Г.В. - задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» (, м. Київ, вулиця Велика Васильківська 100), на користь ОСОБА_2 (рахунок НОМЕР_1 , валюта UAH (українська гривня) АТ КБ «ПриватБанк» , код банку 305299) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі - 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп..

В задоволенні решти заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 14 листопада 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе