Справа № 175/563/22
Провадження № 2/175/177/22
РІШЕННЯ

Іменем України

02 листопада 2022 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.

при секретареві Кучеренко О.Ю.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Мухи С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2022 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мухи С.С. звернулась до суду з позовною заявою в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем рідною тіткою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву щодо розгляд справи у відсутність їх представника.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, зокрема свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як встановлено в судовому засідання та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною племінницею ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , по лінії матері, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вказані обставини засвідчуються свідоцтвом про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 серія НОМЕР_1 виданим 16.07.1951 року Підгородненською райрадою (мовою оригіналу Подгороднянським райсоветом) та свідоцтвом про народження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 серія НОМЕР_2 виданим 29.09.1947 року Підгородненською с/р, згідно яких їх батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що засвідчує той факт, що вони є рідними сестрами.

18.09.1971 року мати позивача, ОСОБА_6 , уклала шлюб з батьком. ОСОБА_9 , та після одруження взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_10 , що засвідчується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 виданим 18.09.1971 року Орловщинською с/радою Новомосковського району Дніпропетровскої області (мовою оригіналу - Орловщинським с/советом Новомосковского района Днепропетровской области).

ІНФОРМАЦІЯ_6 від шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_11 народилася донька, ОСОБА_1 , що засвідчується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 виданого 29.07.1976 року Підгородненською селищною радою Дніпропетровського району.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , переїхала проживати до своєї тітки ОСОБА_2 у житловий будинок АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 її тітка - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла у віці 65 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 виданим Виконавчим комітетом Підгороденської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 09.06.2017 року.

07 червня 2017 року родина позивача отримала довідку № 1163 про причину смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 .

08 червня 2017 року ОСОБА_2 було поховано, про що Комунальним підприємством «Експлуатаційна технічна служба» Підгородненської міської ради видано відповідне свідоцтво №583 про поховання від 08.07.2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 70 років мати позивача, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла, про що Виконавчим комітетом Підгороденської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області здійснено відповідний актовий запис №184 від 10.08.2018 року та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_6 від 10.08.2018 року.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 залишилася не оформленою спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав останній на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ВАК №862563 від 18.06.2003 року, зареєстрованого у КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» номер витягу 866656 від 26.06.2003 року.

25 серпня 2021 року ОСОБА_1 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Маркарова Вікторія Юріївна відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті тітки - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки остання не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця та не була зареєстрована разом з померлою за однією адресою на день її смерті.

Оскільки вказані обставини унеможливлюють оформлення належного позивачу спадкового майна, позивач змушена звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадкоємець - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживала разом зі спадкодавцем - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_7 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується актом сусідів від 17 жовтня 2021 року та додатково підтверджено свідками у судовому засіданні.

На час смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , її племінниця ОСОБА_1 постійно проживала разом зі своєю тіткою та після її смерті разом з іншими членами родини займалася її похованням.

Після поховання тітки, ОСОБА_1 продовжила користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 та користується даним будинком по сьогоднішній день.

Відповідно до положення ч.1 та ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Стаття 1222 Цивільного кодексу України зазначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Керуючись положеннями ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право па спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Положення ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи ту обставину, що позивач майже рік постійно проживала з тіткою - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , так само як і на момент її смерті (відкриття спадщини) - ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою проживання спадкодавця то позивач прийняла спадщину, що відкрилась після ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно з п. 23 Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним судом у постанові від 10.01.2019 у справі №484/747/17 (провадження №61-44149св18) де ВС дійшов висновку, що «[...] відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації [...] не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 cт.1268 ЦК, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом».

Окрім того, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є єдиним спадкоємцем на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , інші спадкоємці, які б могли прийняти спадщину після смерті спадкодавця відсутні, а тому вирішення питання про становлення фактів, що мають юридичне значення у судовому порядку, зможе забезпечиш подальшу реалізацію прав позивача (спадкоємця) з оформлення належного їй спадкового майна.

Тому суд вважає можливим встановити факт родинних відносин між позивачем та померлою.

Керуючись ст.ст. 27, 76-78, 84, 89 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1265, 1268 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 разом із спадкодавцем рідною тіткою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко