Справа № 638/3815/20
Провадження № 2/638/507/22
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря Олейник О.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ТОВ «Жилсервіс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначило, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .

Квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, безпосередньо утриманням, експлуатацією та управлінням яким займається ТОВ «Жилсервіс» на підставі Договору про управління житлового будинку від 01.10.2006 року, укладеного позивачем з забудовником АТ «Агросервіс - Україна».

Відповідач отримує комунальні послуги від позивача на підставі договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.01.2010 року. Однак відповідач не виконує належним чином умови договору, не сплачує у повному обсязі кошти в рахунок погашення заборгованості.

13.04.2016 між сторонами укладено Додаткову угоду про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості, за умовами якої відповідач визнав заборгованість у розмірі 11080,32 грн та зобов`язався сплатити борг у повному обсязі до 14 квітня 2017 року. Відповідач частково погасив заборгованість у сумі 4500 грн після чого за комунальні послуги не сплачує, та має заборгованість у загальному розмірі 24017,11 грн, які позивач у позовній заяві просив стягнути з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення, а саме заборгованість у загальному розмірі 29349,23 грн.

В подальшому позовні вимоги було зменшено до 20132,24 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти первісних позовних вимог заперечував з підстав їх необґрунтованості та безпідставності розрахунку заборгованості, оскільки в первісних позовних вимогах не враховано стягнуту заборгованість за судовим наказом, неправильно обраховано заборгованість з урахуванням сплаченої суми у розмірі 4500 грн. Крім того позивач не довів, що він є управителем будинку, долучені до позову докази не доводять правомірність встановлення і підвищення тарифів на комунальні послуги. З цих підстав відповідач просив у задоволенні як первісних, так і зменшених позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник позивача просив зменшені позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 20132,24 грн.

Відповідач у задоволенні позовних вимог категорично заперечував та просив відмовити.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 96 кв.м., що підтверджується Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 29 серпня 2006 року.

На підставі Договору про здійснення управління житлового будинку від 01 жовтня 2006 року АТ «Агросервіс-Україна» як будівельна компанія передала ТОВ «Жилсервіс» в управління будинок АДРЕСА_2 , для здійснення управління цими будинками, а ТОВ «Жилсервіс» прийняло цей будинок згідно акту приймання-передачі та забезпечує його постійну та належну експлуатацію відповідно до закону.

01.10.2010 року між ТОВ «Жилсервіс» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, пунктом 2 якого встановлено, що розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення договору складає 146,98 грн, в т.ч. ПДВ 24,50 грн.

Згідно з п. 20 Договору договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2010 року. У разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією зі сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим.

Додатковою угодою від 13 квітня 2016 року відповідач визнав заборгованість за період з 01.06.2012 року до 13.04.2016 року у розмірі 11080,32 грн та зобов`язався її сплатити до 14 квітня 2017 року. Крім того пунктом 1.3. договору визначено розмір щомісячної плати за попередній період 248,26 грн.

Відповідно до Протоколу №1 загальних зборів співвласників житлового будинку і нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , від 12 вересня 2018 року, збільшено та встановлено розмір витрат з управління та утримання будинку, спорудами та прибудинкової території у розмірі 5,153 грн за 1 кв.м. загальної площі у квартирі у даному будинку.

Відповідно до виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому за адресою: АДРЕСА_3 , на ім`я ОСОБА_2 , заборгованість споживача за період з січня 2016 року до лютого 2020 року складає 23646,88 грн.

Визнана сторонами заборгованість у розмірі 11080,38 грн за період до 13.04.2016 року доказуванню не підлягає.

З виписки по особовому рахунку вбачається, що відповідач у жовтні 2016 року та у грудні 2016 року сплачував заборгованість у розмірі 2000 грн кожного разу, а також сплатив 500 грн у березні 2017 року.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що заборгованість станом на 14 квітня 2017 року, з урахуванням сплачених ним грошових коштів у сумі 4500 грн, повинна складати 6580,32 грн (11080,32-4500=6580,32 грн), з тих підстав, що наявність у нього визнаного ним боргу, не звільняє його від обов`язку поточної оплати комунальних послуг, наданих йому, на умовах договору від 01.10.2010 року. Таким чином позивачем правомірно зі сплачених споживачем коштів у розмірі 2000, 2000 та 500 грн кожного разу було вирахувано вартість комунальних послуг за поточний місяць у розмірі 247,49 грн, 244,44 грн та 240,90 грн відповідно.

Сторонами визнається, що судовим наказом від 18.08.2016 року №638/10292/15, стягнуто з відповідача на користь ТОВ «Жилсервіс» заборгованість у розмірі 8477,64 грн.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС ГТУЮ у Харківській області від 01 листопада 2019 року закінчено виконавче провадження №52025757 щодо виконання даного судового наказу у зв`язку з його повним виконанням.

Позивач зазначає, що грошові кошти на банківський рахунок стягувача було зараховано 13 жовтня 2021 року, у зв`язку з чим розмір заборгованості відповідача у цій справі було зменшено на суму 8477,64 грн, до 15169,24 грн.

Таким чином заборгованість відповідача зі сплати комунальних послуг станом на кінець лютого 2020 року, з урахуванням стягнутих грошових коштів за оспорюваний період та нарахованої заборгованості за вивіз побутових відходів, відповідно складає 15380,47 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У статті 536 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 7 указаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

З матеріалів справи вбачається, і це не спростовано відповідачем, що позивач належним чином виконав умови укладеного договору і надав відповідачу передбачені ним послуги.

Суд відхиляє доводи відповідача про неправомірність підняття тарифів, оскільки з Протоколу №1 загальних зборів співвласників житлового будинку і нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , від 12 вересня 2018 року, вбачається, що в письмовому опитуванні взяли участь 50 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення загальною площею 2940,22 кв.м., тоді як загальна площа усіх квартир та/або нежитлових приміщень 5189,02 кв.м. Тобто в письмовому опитуванні взяли участь власники понад 56% від загальної площі приміщень.

Відомостей про оскарження чи визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників будинку АДРЕСА_2 , затвердженого даним протоколом, матеріали справи не містять, а тому у суду відсутні підстави для неврахування його при вирішенні спору.

З тих самих підстав суд відхиляє доводи відповідача про невідповідність вимогам закону Договору від 01.10.2010 року.

Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних та інших послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі №758/1303/15-ц.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із простроченням сплати житлово-комунальних та інших послуг за період з 01.04.2017 до 01.01.2020 з відповідача на користь позивача підлягають сплаті 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат у розмірі 1254 грн та 3497,77 грн відповідно.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги ТОВ «Жилсервіс» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 20132,24 грн, з яких заборгованість за житлово-комунальні послуги - 15380,47 грн, інфляційні втрати 3499,77 грн, 3% річних 1254,00 грн.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати в розмірі 2102,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 16, 76, 81, 89, 141, 259, 264-268 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_3 , заборгованість за житлово - комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території на користь ТОВ «Жилсервіс» заборгованість у розмірі 20132 (двадцять тисяч сто тридцять дві) грн 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_3 , на користь ТОВ «Жилсервіс» судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного і строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 лютого 2022 року.

Головуючий суддя О.В. Шишкін