Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/894/22

номер провадження 2/695/764/22

09 листопада 2022 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ушакової К.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Солдат К.В.,

представників позивача адвокатів Шарої Л.О, Борейка О.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Сизька Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної, моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначила, що 31.08.2021 близько 15.30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мерседес Віто» номерні знаки НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з трактором «Кейс МХ310» номерні знаки НОМЕР_2 з причепом СЗАЗ номерні знаки НОМЕР_3 та автомобілем «Мерседес Спрінтер» номерні НОМЕР_4 . 16.09.2021 постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Матеріальні збитки пошкодженого автомобіля «Мерседес Спрінтер» номерні знаки НОМЕР_5 складають 93409,58 грн. 25.10.2021 позивачу від ПрАТ Страхова компанія «УПСК» надійшли кошти в розмірі 35166,81 грн. Розмір страхового відшкодування не покриває вартості відновлюваного ремонту, різниця між фактичним розміром відновлюваного ремонту та отриманим страховим відшкодуванням становить 41373,19 грн. Крім того, внаслідок вини відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягала у переживаннях за пошкоджений транспортний засіб, переживання за власне здоров`я, переживання через позбавлення права користування автомобілем, тривалому психологічному стресі. Моральні страждання проявились в результаті порушення душевної рівноваги внаслідок психічного впливу, що спричинило погіршення можливостей реалізації своїх звичок, побажань та планів, вирішення робочих та побутових питань, погіршилися відносини з оточуючими, погіршився сон, апетит. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 15000 грн.

Враховуючи викладене вище, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 41373,19 грн., моральну шкоду у розмірі 15000 грн. та судові витрати у справі.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.06.2022 прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін у даній справі.

Відповідачем ОСОБА_1 надано до суду відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав. 16.09.2021 постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , була застрахована в ПрАТ "УПСК". Ліміт відповідальності по майновій шкоді становив 130000 грн. з франшизою в розмірі 2600 грн. У відповідності до звіту № 09-D/10/62 від 10.09.2021 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту становить 93409,58 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 37766,81 грн. Відповідно до наданих позивачем акту виконаних робіт № 65 від 18.10.2021, рахунку № 65 від 18.10.2021, квитанції № 142 від 18.10.2021 вартість виконаних ФОП ОСОБА_3 робіт та використаних запчастин для ремонту автомобіля позивача склала 76540 грн. ОСОБА_2 у позові вказує, що ПрАТ «УПСК» виплатило їй відшкодування в розмірі 35166,81грн. Отже, розмір завданої позивачу шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика 130000 грн. Оскільки витрати позивача на відновлювальний ремонт автомобіля склали 76540 грн. та знаходяться в межах ліміту відповідальності страховика, який становить 130000 грн., обов`язок по відшкодуванню вказаної суми несе саме ПрАТ «УПСК», а не ОСОБА_1 , який уклав відповідний договір страхування і сплатив страхові платежі. Стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в межах ліміту відповідальності страховика для відшкодування шкоди позивачу буде безпідставним і незаконним та суперечитиме меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. З приводу стягнення з відповідача моральної шкоди вважає вказану вимогу безпідставною з огляду на наступне. З матеріалів доданих до позовної заяви взагалі неможливо встановити, що позивачу завдана моральна шкода, оскільки позивач сумлінно, користуючись своїми процесуальними правами і виконуючи процесуальні обов`язки, мав би на підтвердження таких вимог додати докази. Враховуючи викладене відповідач вважає, що позивачем не було доведено, що їй заподіяно моральну шкоду та завдано моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також наявність причинного зв`язку між визначеним нею розміром моральної шкоди і протиправними діями відповідача.

У судовому засіданні представники позивача адвокати Шарая Л.О. та Борейко О.І. на задоволенні позовних вимог наполягали та просили стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 41373,19 грн., моральну шкоду у розмірі 15000 грн.. У судовому засіданні 09.11.2022 представник позивача адвокат Борейко О.І. вказав, що не наполягають на позовних вимогах в частині стягнення з відповідача суми франшизи.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сизько Д.Б. просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача додатково пояснив, що в акті виконаних робіт № 65 від 18.10.2021 та у звіті № 09-Д/10/62 від 10.09.2021 містяться розбіжності з приводу рульової рейки, а саме: у звіті взагалі відсутні відомості про вартість рульової рейки.

Відповідач у судовому засіданні 09.11.2022 пояснив, що франшизу у розмірі 2600 грн. позивачу було сплачено ним готівкою.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 31.08.2021 о 15.30 год. на 3 км.+600м. а/д Золотоноша-Черкаси-Сміла керуючи автомобілем Мерседес Віто номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку та безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з стоячим трактором Кейс МХ310 номерний знак НОМЕР_2 з причепом СЗАЗ номерний знак НОМЕР_3 та з автомобілем Мерседес Спрінтер номерний знак НОМЕР_6 , чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.09.2021 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно рахунку №65 від 18.10.2021 та акту виконаних робіт №65 від 18.10.2021 ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлюваних робіт автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI номерні знаки НОМЕР_6 складає 76540,00 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №12 від 18.10.2021 ОСОБА_2 сплатила вартість відновлюваних робіт згідно акту виконаних робіт №65 від 18.10.2021 ФОП ОСОБА_3 у сумі 76540,00 грн.

Згідно звіту № 09-D/10/62 від 10.09.2021 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту становить 93409,58грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 37766,81грн.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобу марки «MERCEDES-BENZ VITO» номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ Страхова компанія «УПСК», страхова сума 130000 грн., франшиза 2600 грн.

ОСОБА_2 25.10.2021 від ПрАТ Страхова компанія «УПСК» надійшли кошти в розмірі 35166,81 грн., що підтверджується випискою по надходженням по картці ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 35166,81 грн. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічний по суті висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 755/7666/19, провадження № 61-10010св20.

Якщо вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13.06.2019 у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17.10.2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30.10.2019 у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного суду від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц.

Відтак Велика Палата Верховного Суду наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Ураховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16).

Уточнюючи свій висновок у попередній справі, а саме № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року висловила правову позицію про те, що в разі якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії), винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі в судовому порядку. Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного суду від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ Страхова компанія «УПСК», витрати позивача на відновлювальний ремонт знаходяться у межах ліміту відповідальності страховика та представник позивача у судовому засіданні не наполягав на стягненні суми франшизи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди пред`явлено позивачем до неналежного відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди в розмірі 41373,19 грн.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суд зазначає наступне.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання, які полягали у стражданнях з приводу пошкодження належного майна, а також душевних страждань перенесених в результаті ДТП.

З матеріалів справи встановлено, що внаслідок дій ОСОБА_1 , які призвели до пошкодження транспортного засобу позивача марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316CDI» номерні знаки НОМЕР_5 , останній була заподіяна моральна шкода. Однак, враховуючи усі встановлені судом обставини у справі, суд вважає суму моральної шкоди в розмірі 15000 грн. занадто завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати в розмірі 330,95 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; серія, номер паспорта та реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутні) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 330,95 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде складено 14.11.2022.

Суддя: К.М. Ушакова