Справа № 685/957/20
Провадження № 2/685/2/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Казмірчук І.Ю.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Теофіпольська селищна рада, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Державний реєстратор Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області Базелюк Тетяна Валеріївна та Теофіпольська районна державна адміністрація Хмельницької області, про поділ майна подружжя, визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації земельної ділянки та скасування запису про проведену державну реєстрацію,

В С Т А Н О В И В :

30 липня 2020 року адвокат Савченко Я.В., діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , заявивши вимоги, збільшені в ході підготовчого провадження, провести розподіл спільного майна сторін, виділивши в особисту приватну власність позивача житловий будинок по АДРЕСА_1 площею 227,5 кв.м., припинивши право власності відповідача на його частку у даному майні, а у особисту приватну власність відповідача виділити нежитлове приміщення кафе-бару по АДРЕСА_2 площею 114 кв.м. та автомобіль ВАЗ-21723 з номерним знаком НОМЕР_1 , припинивши право власності позивачки на її частку у даному майні; визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти в загальній сумі 312860,70 грн. на трьох депозитних вкладах АТ КБ «ПриватБанк», відкритих на ім`я відповідача, та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 362757,35 грн., з яких 156430,35 грн. в якості компенсації депозитних вкладів, та 206327,00 грн. в якості компенсації різниці вартості часток подружжя у спільному майні.

Крім того, позивачем заявлена вимога визнати протиправним та скасувати рішення Теофіпольської селищної ради від 21 липня 2017 року № 11-21/2017 в частині передання ОСОБА_4 у власність земельної ділянки площею 0,1471 га (кадастровий номер :01:006:0284) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію даної земельної ділянки та скасувати запис № 21786441 про проведену державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на цю земельну ділянку, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Теофіпольської райдержадміністрації Базелюк Т.В.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний житловий будинок, зареєстрований на відповідача, є єдиним місцем проживання позивачки, будь-яке інше житлове приміщення у неї відсутнє, тому просить при поділі майна передати їй цей будинок. Натомість відповідач має право проживати у житловому будинку по АДРЕСА_3 , успадкований ним разом з матір`ю після смерті батька.

Визнання права власності за відповідачем на приміщення кафе-бару, на думку позивачки забезпечить йому можливість здійснювати підприємницьку діяльність шляхом його використання, тим більше, що вказаний кафе-бар розташований суміжно із житловим будинком по АДРЕСА_3 , де фактично проживає відповідач та набуває право власності на нього в порядку спадкування.

Автомобілем фактично користується відповідач, тому позивач вважає доцільним визнання за ним права власності в порядку поділу майна.

Позивач зазначає, що за час шлюбу сторонами в інтересах сім`ї в грудні 2013 року були відкриті декілька депозитних рахунків в АТ КБ «ПриваБанк» на підставі депозитних договорів, які після закінчення строку їх дії переукладалися на новий строк. З моменту подання сторонами до органу реєстрації актів цивільного стану заяви про розірвання шлюбу від 11 червня 2019 року вони спільно не проживали у зв`язку з припиненням фактичних шлюбних відносин і у період, коли вони спільно не проживали однією сім`єю, відповідачем було здійснено зняття з депозитних рахунків усіх коштів, які належали подружжю на праві спільної сумісної власності. Вказані кошти були зняті відповідачем і отримані у фактичне володіння ним без згоди позивачки та були використані не у інтересах сім`ї, тому позивач просить 1/2 частини грошової компенсації суми грошових коштів з депозитів в розмірі 325860,70 грн.

Свою вимогу щодо визнання протиправним та скасування приватизації відповідачем земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок, а також державної реєстрації права власності на неї, позивачка обґрунтовує тим, що набуття відповідачем права власності на земельну ділянку, на якій розташований належний позивачці на праві спільної сумісної власності житловий будинок, суттєво порушує її права на вказану земельну ділянку. А сам відповідач під час здійснення приватизації ділянки діяв неправомірно, що полягало у замовчуванні факту його перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачкою.

В ході судового розгляду представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Від сторони відповідача письмових відзивів до суду не направлено, в ході судового засідання 13 листопада 2020 року позовних вимог не визнав та зазначив, що грошові кошти, зняті з депозитів, були використані на ремонт у спірному житловому будинку, крім того, близько 100 тис.грн. з депозитних коштів були використані на стоматологічні послуги, надані самій позивачці ще за час їх спільного проживання однією сім`єю в шлюбі.

Представник позивача позовних вимог також не визнала, заперечила проти запропонованого позивачем варіанту поділу майна та зазначила, що приймалися міри для мирного врегулювання даного спору, а саме, щодо передачі прав власності на спірні житловий будинок та приміщення кафе-бару дорослим дітям сторін по справі, тим більше, що їх донька в даний час проживає у спірному житловому будинку, а їх син використовує приміщення кафе-бару для своєї підприємницької діяльності. Щодо грошових коштів, які розміщувалися на депозитних рахунках, відкритих на ім`я відповідача, зазначила, що відповідач дійсно їх зняв та використав на потреби сім`ї ще до розриву відносин між ними, а саме, більшу частину на ремонт в будинку по АДРЕСА_1 .

Заслухавши доводи учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Сторони по справі перебували в шлюбі з 06 серпня 1988 року по 18 липня 2019 року, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (т. 1, а.с. 13).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до частин 1 та 2 статті 61 СК України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, зокрема, заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя.

За період перебування у шлюбі сторонами у справі набуто право власності на житловий будинок по АДРЕСА_4 (в подальшому адреса змінена на АДРЕСА_1 , право власності на який оформлено на відповідача, на кафе-бар по АДРЕСА_3 (в подальшому адреса змінена на АДРЕСА_5 ), право власності на який оформлено на позивачку, та на автомобіль ВАЗ-21723 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , право власності на який оформлено на відповідача, що підтверджується свідоцтвами про право власності, виданими виконавчим комітетом Тефіпольської селищної Ради народних депутатів від 05 жовтня 1996 року (т. 1 а.с. 14) та від 11 серпня 1998 року (т. 1 а.с. 15), довідкою територіального сервісного центру № 6844 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС України в Хмельницькій області від 03 липня 2020 року № 31/22/4-К-8 (т. 1 а.с. 16) та довідкою Теофіпольського районного бюро технічної інвентаризації від 28 липня 2020 року № 6 про зміну адрес спірного майна (т. 1 а.с. 23).

Крім того, відповідачем було набуто в порядку приватизації право власності на земельну ділянку площею 0,1471 га з кадастровим номером :01:006:0284, яка розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 липня 2020 року № 214513975 (т. 1 а.с. 17).

За таких обставин суд вважає, що спірні житловий будинок, приміщення кафе-бару, автомобіль, а також земельна ділянка, на які розташований житловий будинок, є спільним сумісним майном подружжя, яке підлягає поділу.

Статтями 69 та 70 СК України визначено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір між ними може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сторонами по справі не було досягнуто домовленості щодо розподілу майна між ними згідно варіанту, запропонованого позивачем, відповідно до якого у власність позивачки переходить житловий будинок, а у власність відповідача кафе-бар та автомобіль, зі стягненням з відповідача різниці у вартості майна.

Суд також не може погодитися з таким варіантом поділу.

Так, позивачкою не доведено технічну неможливість поділу в натурі, зокрема, двоповерхового житлового будинку значної площі у 227,5 кв. та приміщення кафе-бару, оскільки клопотань про призначення експертиз для визначення можливих варіантів поділу не надходило. Твердження позивачки про наявність у відповідача іншого місця проживання в успадкованому після смерті батька житловому будинку, судом також до уваги не приймається, так як ним успадкована лише половина житлового будинку площею 88,3 кв.м., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 жовтня 2022 року (т. 2 а.с. 100-102). Не відповідає дійсності і твердження позивачки про те, що спірний житловий будинок є її єдиним місцем проживання, оскільки згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 червня 2021 року позивачкою 26 грудня 2019 року було придбано квартиру в м. Хмельницький площею 46,9 кв.м. (т. 1 а.с. 223б). Не може бути підставою для передачі відповідачу приміщення кафе-бару для ведення підприємницької діяльності, на що посилається позивачка, оскільки ОСОБА_4 припинив підприємницьку діяльність ще 03 січня 2017 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13 вересня 2022 року (т. 2 а.с. 70-71).

Суд враховує також різне цільове призначення спірних об`єктів нерухомості, і, крім того, відсутність відомостей щодо їх об`єктивної вартості, зокрема, вартість житлового будинку, кафе-бару та автомобіля у наданих позивачкою висновках про вартість майна ТОВ «Хмельницьке бюро нерухомості» становить відповідно 746923 грн., 1051232 грн. та 108350 грн. (т. 1 а.с. 19 21). А згідно наданих відповідачем висновках Хмельницького бюро технічної інвентаризації та ТОВ «Подільська незалежна оцінка» вартість цього ж майна визначена в сумі 583538 грн., 649800 грн. та 91700 грн.

За таких обставин суд вважає єдино можливим способом поділу спірних житлового будинку, кафе-бару та автомобіля лише визнання права власності кожного з подружжя на 1/2 його частку з припиненням права власності на іншу 1/2 частку іншого подружжя.

Позовна вимога щодо грошових коштів на депозитних рахунках підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно виписки за депозитними рахунками вкладника ОСОБА_4 в АТ КБ «ПриватБанк» за період до припинення шлюбу, встановлено, що на день припинення шлюбу є залишок в сумі 27848,58 грн. лише за одним депозитним договором № SAMDNWFD501 від 31 липня 2018 року на відкритому банком особовому рахунку № НОМЕР_2 , тому в порядку поділу майна є доцільним визнання права власності на половину даного вкладу, по інших договорах залишки коштів відсутні.

Так як вклад, як правочин, передбачає наявність у вкладника не лише прав, а і обов`язків, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача половини коштів вкладу, тобто передачу лише прав на вклад без покладення своєї частини обов`язків.

Свої вимоги визнати протиправним та скасувати рішення Теофіпольської селищної ради від 21 липня 2017 року № 11-21/2017 в частині передання ОСОБА_4 у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, яка розташована по АДРЕСА_1 , скасувати її державну реєстрацію та скасувати запис про проведену державну реєстрацію, позивач пояснює неправомірними діями відповідача, який не повідомив факт перебування з нею у зареєстрованому шлюбі під час набуття у власність цієї земельної ділянки, а також наявність на спірній ділянці об`єкта спільної сумісної власності.

Також дану вимогу позивач обґрунтовує забезпеченням собі можливості безперешкодно здійснити в подальшому приватизацію цієї ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок, при виділенні їй в особисту приватну власність будинку за наслідками поділу майна.

Проте, враховуючи, що рішенням суду поділ майна здійснено шляхом визначення кожному з подружжя ідеальної частки у житловому будинку, керуючись нормами ч. 1 ст. 70 СК України, а також виходячи з вимог ч. 1 ст. 377 ЦК України, якими передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення в обсягах та на умовах, встановлених для попереднього землевласника, для вирішення даного спору є необхідним визнати право власності на ідеальну частку земельної ділянки під житловим будинком пропорційно частці у житловому будинку.

Враховуючи, що підставою даного спору є поділ спільного майна подружжя, тому суд вважає, що вирішення даного спору шляхом визначення ідеальних часток для кожного з подружжя по усіх предметах спору не є виходом за межі позовних вимог.

Позивач та відповідач є особами з інвалідністю 2-ї групи, що підтверджується наданою позивачкою копією посвідчення та наданим відповідачем посвідченням, дослідженим судом у підготовчому провадженні.

Керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 69, 70 СК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя:

1.) визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_6 ;

2.) припинити право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_6 ;

3.) визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення кафе-бару, розташованого по АДРЕСА_7 ;

4.) припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину нежитлового приміщення кафе-бару, розташованого по АДРЕСА_7 ;

5.) визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину транспортного засобу ВАЗ 21723, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 ;

6.) припинити право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину транспортного засобу ВАЗ 21723, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 ;

7.) визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на грошові кошти на депозитному вкладі Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за договором № SAMDNWFD501 від 31 липня 2018 року на відкритому банком особовому рахунку № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 в сумі 27848,58 грн.;

8.) визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1471 га, з кадастровим номером :01:006:0284, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 (раніше Теофіпольського району Хмельницької області);

9.) припинити право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1471 га, з кадастровим номером :01:006:0284, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 (раніше Теофіпольського району Хмельницької області).

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні решти позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10 листопада 2022 року.

Суддя А.П. Самойлович