Провадження №2/524/845/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі

головуючого судді Гончаренка О.В.,

секретаря судового засідання Топчій Т.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: управління соціальногозахисту населенняАвтозаводського районудепартаменту соціальногозахисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавськоїобласті, КГ ЖЕП «Автозаводське» провстановлення порядкукористування житловимприміщенням,

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: управління соціальногозахисту населенняАвтозаводського районудепартаменту соціальногозахисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавськоїобласті, КГ ЖЕП «Автозаводське» провстановлення порядкукористування житловимприміщенням квартири. Позовна заява мотивована тим, що квартира відноситься до комунальної власності. 26.01.2018 року ОСОБА_2 уклала договір найму вказаної квартири за АДРЕСА_1 із КГЖЕП «Автозаводське», згідно умов якого він теж має право на проживання у спірній квартирі.Квартира має три кімнати площею 17,7 кв.м, 10,4 кв.м та 12,1 кв.м., дві з яких ізольовані, одна - прохідна.Позивач просить суд встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_2 : виділити йому у користування частину житлової кімнати на плані «16-4», площею 8,1 кв.м та всього у користування виділити приміщень, площею 14,35кв.м. Виділити у користування відповідачам житлові кімнати на плані «16-6», площею 12,1кв.м., «16-5», житловою площею 10,4 кв.мта кладову на плані «16-7», площею 0,8кв.м., всього в користування відповідачіввиділити приміщень, площею 40,65кв.м.

Залишити у загальному користуванні: коридор на плані «16-1», кухню на плані «16-3», площею 7,1 кв.м, вбиральню на плані «16-2», частину житлової кімнати на плані «16-5» та балкон, загальною площею 23,6 кв.м. Також ОСОБА_1 просив виділити йому окремий особовий рахунок на оплату комунальних послуг.

Провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 06.12.2021 року.

08.02.2022 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 , представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Левченко Г.М. подали письмові заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити та розглянути справу у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду свої заперечення на позов. Зазначала, що спірна квартира є об`єктом комунальної власності і передана їй, членам її родини та ОСОБА_1 у користування на підставі договору найму. У спірній квартиріпроживають крім позивача ще 4 осіб. Висновок експерта не може бути прийнятий судом, оскільки експерт визначив порядок користування квартирою між співвласниками і розрахунок часток проводив з урахуванням перепланування квартири, проте згоди на перепланування вона не давала і не має наміру давати. Також відповідно позовної заяви відповідачам запропоновано виділити у користування на 4 осіб житлові кімнати, площею 12,1кв.м.,житловою площею 10,4 кв.мта кладову, площею 0,8кв.м., що суттєво погіршить їх житлові умови по 5,62кв.м. на кожну особу.

Інші відповідачі у судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не надали, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Представник КГЖЕП «Автозаводське» у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про слухання справи без його участі.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи.

Квартира АДРЕСА_2 є об`єктом комунальної власності територіальної громади міста Кременчука. 26.01.2018 року ОСОБА_2 уклала договір найму вказаної квартири за АДРЕСА_1 із КГЖЕП «Автозаводське». Згідно умов договору наймодавець надає наймачу ОСОБА_2 та членам її сім`ї: сину - ОСОБА_5 , сину - ОСОБА_3 , сину - ОСОБА_4 , брату - ОСОБА_1 у безстрокове користування житло: квартиру АДРЕСА_2 .

Отже, право на користування спірною квартирою мають 5 осіб.

Квартира складається з трьох кімнат площею 17,7 кв.м, 10,4 кв.м та 12,1 кв.м. Також мається коридор, кухня, вбиральня, кладова та балкон.

В даний час у квартирі проживають чотири особи - відповідачі ОСОБА_2 та 3 її сини ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебувалапозовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири. Рішенням суду від 20.08.2021 року у задволенні позову відмовлено, рішення набуло читнності. Судом було встановлено, що позивач, як особа обмежено дієздатна, перебуває на обліку в органі опіки та піклування. Після вселення у спірну квартиру ОСОБА_1 в ній не проживає. Він пояснює це тим, що сестра знову вигнала його з квартири; ОСОБА_2 зазначала, що перешкод брату у проживанні в квартирі не чинила.16.04.2019 року на засідання опікунської ради з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки та піклування ОСОБА_1 було запропоновано житло для тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 . На таку пропозицію він не погодився.Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем зареєстрований житловий будинок житловою площею 10,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 . У подальшому наявність будинку у власності, а також право на проживання у спірній квартирі стали причиною для відмови у наданні йому житла для тимчасового проживання.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 11 ЦПК України передбачений принцип диспозитивності цивільного судочинства, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 9 Житлового Кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Статтею 63 передбаченого, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. (стаття 64).

Згідно п. 16 Пленум Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 роз`яснити судам, що в силу ст.104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Житлова площа квартири становить 40,4 кв.м. Право на проживання у квартирі мають 5 осіб - на кожного по 8,04 кв.м житлової площі.

Згідно висновку експерта Маківського М.В. № 51-21 від 18.10.2021 року за результатом проведення будівельно-технічного дослідження вказаної квартири запропоновано можливий варіант встановлення порядку користування приміщенням квартири між користувачами. За варіантом встановлення порядку користування квартирою, який пропонує позивач, відповідачу та її дітям виділяються житлові кімнати та кладовку, загальною площею 23,33кв.м (12,1кв.м та 10,4кв.м), в той час як вони мають право на 32,16 кв.м (8,04 кв.м х 4).

Відповідач є жінкою, її сини - чоловіки. Фактично позивач пропонує втрьох жити в одній кімнаті, хоча три сини ОСОБА_2 разом мають право на 24,12 кв.м житлової площі, а одна жінка - в іншій.

Виділення позивачу у користування частину житлової кімнати на плані «16-4», площею 8,1 кв.м та всього у користування виділити приміщень, площею 14,35кв.м. також порушить права інших наймачів, оскільки 14,35 більше ніж 1/5 площі всіх приміщень.

Отже, суд також не приймає до уваги і висновок судового експерта Маківського М.В., оскільки експерт робив розрахунки між співвласниками житла та врахував у частку «співвласника» як житлову площу, так і площу підсобних приміщень - хоча квартира перебуває у комунальній власності.

Судом встановлено, що варіанту, який би не порушив права інших мешканців квартири, не існує.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст. 100 Житлового кодексу України виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди).

Згідно листа КГ ЖЕП «Автозаводське» від 04.10.2021 року № 06-07/447 організація не вбачає технічних перешкод для встановлення стаціонарної суцільної перегородки в кімнаті квартири АДРЕСА_2 за умови надання згоди всіх наймачів та піднаймачів житлового приміщення. Такої згоди інші наймачі не надали.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позивач є особою, дієздатність якої обмежена, не працює, суд приходить до висновку про звільнення його від сплати судового збору на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, КГ ЖЕП «Автозаводське» про встановлення порядку користування житловим приміщенням - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач1: ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ,

Відповідач2: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ,

Відповідач3: ОСОБА_4 реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ,

Відповідач4: ОСОБА_5 реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Третя особа, КГ ЖЕП «Автозаводське»: , місцезнаходження: м. Кременчук, вул. 1905 року, 32.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Гончаренко