ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2022 року м. Чернівці

Справа № 2-533/12

Провадження №22-ц/822/822/22 Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Височанської Н.К.

секретар Тодоряк Г.Д.,

учасники справи:

заявник Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Саінчук Євген Вячеславович,

стягувач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк»

заінтересована особа ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 серпня 2022 року, головуючий у І-й інстанції Ярема Л.В., повний текст ухвали суду складено 26 серпня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Саінчук Є.В. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, у якої перебуває майно боржника.

Подання обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби у Чернівецькій області перебуває зведене виконавче провадження №55767238 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» та УПФУ в м. Чернівці, заборгованості, до складу якого входить виконавче провадження за №52531301 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. за №2367 від 11.06.2009 року про звернення стягнення на транспортний засіб легковий джип марки NISSAN, модель PATHFINDER SE, випуску 2007 року, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .

Вказував на те, що боржник ОСОБА_1 добровільно не виконує рішення судів, на виконання яких було видано виконавчі листи та виконавчий напис. ОСОБА_1 неодноразово ознайомлювався зі зведеним виконавчим провадженням, але не здійснив добровільне погашення заборгованості.

У процесі вчинення виконавчих дій 22 квітня 2016 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, а саме: транспортного засобу марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2,4 см3, вид пального - дизель, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 та є об`єктом застави ПАТ «Державний ощадний банк України». Державним виконавцем вказаний транспортний засіб передано на відповідальне зберігання ОСОБА_1 .

В подальшому описане та арештоване майно було передано на електронні торги Державного підприємства «СЕТАМ», однак, відповідно до протоколів №253896 від 04.05.2017 року, №259608 від 30.05.2017 року, №277757 від 08.08.2017 року про проведення електронних торгів, торги не відбулися у зв`язку з відмовою від сплати належної грошової суми.

Оскільки транспортний засіб боржника не було реалізовано на торгах через веб-сайт реалізації арештованого майна, на пропозицію державного виконавця щодо залишення вищевказаного транспортного засобу за ціною 219 050,00 грн, стягувачем AT «Ощадбанк» подано згоду на отримання майна в рахунок заборгованості за зведеним виконавчим провадженням.

13 березня 2018 року постановою державного виконавця про розшук майна боржника транспортний засіб марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., ДНЗ НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_1 оголошено у розшук.

Посилався на те, що боржник фактично проживає на АДРЕСА_1 , що неодноразово зазначалось самим боржником під час вчинення виконавчих дій. Власником нерухомого майна, на території якого перебуває майно боржника, є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20 серпня 2012 року та інформаційною довідкою.

Державним виконавцем з представниками стягувача неодноразово здійснювалися виїзди за вказаною адресою фактичного проживання боржника та мало місце засвідчення факту ненадання транспортного засобу боржником, про що складалися відповідні акти державним виконавцем, а саме, від 19.10.2017 року, 02.11.2017 року, 20.02.2018 року, 13.03.2018 року, 06.04.2018 року, 27.06.2019 року, 23.09.2020 року, 11.11.2020 року та 08.12.2021 р.

Під час виїзду за адресою проживання боржника, зокрема 03 жовтня 2018 року, за участю понятих, боржник ОСОБА_1 очікував державного виконавця та інших осіб біля воріт на вулиці Сторожинецькій, однак категорично відмовився передати автомобіль державному виконавцю.

16 травня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу. Вказана постанова з вимогою про пред`явлення описаного майна 29 травня 2019 року направлена боржнику ОСОБА_1 за адресою реєстрації місця проживання та адресою фактичного проживання і отримана адресатом.

Станом на визначену дату в постанові державного виконавця, боржником не було пред`явлено вищенаведений спірний транспортний засіб та не було надано жодного пояснення з цього приводу, у зв`язку з чим державним виконавцем складено акт від 29 травня 2019 року.

На адресу боржника 11 червня 2019 року повторно направлено вимогу щодо передачі стягувану вищевказаного автомобіля та надання доступу до домоволодіння, де знаходиться вищенаведене рухоме майно, яка повторно боржником ігнорувалась, і жодних пояснень, заяв з приводу неможливості передачі арештованого майна на адресу відділу примусового виконання не надходило.

Вимоги державного виконавця 11 червня 2019 року були направлені і власнику нерухомого майна ОСОБА_2 , яку він отримав 24 червня 2019 року та 22 липня 2019 року.

При виїзді за фактичним місцем проживання боржника ОСОБА_1 27 червня 2019 року за участю понятих, представників стягувача, боржник очікував державного виконавця та інших осіб на вулиці Сторожинецькій біля воріт, не впускаючи на подвір`я для передання транспортного засобу. При цьому він категорично відмовився передати автомобіль державному виконавцю. Власник нерухомого майна, де зберігається майно ОСОБА_2 , не з`явився на зазначений час, хоча був належним чином повідомлений. По зазначених фактах державним виконавцем складено акт від 27 червня 2019 року.

Отже, фактичної передачі майна, яке запропоновано стягувачу отримати в рахунок заборгованості, не відбулося.

01 червня 2020 року ОСОБА_1 направлено вимогу державного виконавця про необхідність явки до державного виконавця на 24 червня 2020 року, яку він отримав 23 червня 2020 року, однак на виклик державного виконавця не з`явився та не надав жодних відомостей про неможливість прибуття, що підтверджується актом державного виконавця від 24 червня 2020 року.

Повторно 18 серпня 2020 року ОСОБА_1 направлено вимогу державного виконавця про необхідність з`явитися до державного виконавця 23 вересня 2020 року для надання підтверджуючих документів про сплату боргу, надання пояснень та переліку документів.

13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено вимогу державного виконавця за №3347/04-20 про пред`явлення арештованого майна, а саме транспортного засобу марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., кузов № НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 з документацією та ключами запалювання для подальшої передачі стягувачу за постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та надати доступ до території будинковолодіння за адресою : АДРЕСА_1 .

Вищенаведена вимога виконана не була, під час виїзду за адресою: АДРЕСА_1 , не було пред`явлено транспортний засіб та не було надано доступу до будинковолодінню, про що 11 листопада 2020 року складений акт державного виконавця за участю представників стягувача.

27 жовтня 2021 року направлені вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про необхідність з`явитися до державного виконавця 04 листопада 2021 року для надання доступу до описаного й арештованого транспортного засобу, дані вимоги були проігноровані, про що складено акти державного виконавця 04 грудня 2021 року.

05 листопада 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено вимогу державного виконавця від 04 листопада 2021 року за №9076 про пред`явлення арештованого майна, а саме транспортного засобу марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., кузов № НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 з документацією та ключами запалювання для подальшої передачі стягувачу за постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та надати доступ до території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищенаведена вимога виконана не була, під час виїзду за адресою: АДРЕСА_1 , не було пред`явлено транспортний засіб та не було надано доступу до будинковолодіння, про що 08 грудня 2021 року складені акти державного виконавця за участю представників стягувача.

Також вказував на те, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , який є боржником за іншим виконавчим провадженням, що перебуває на виконанні у відділі.

З метою забезпечення повного та фактичного виконання постанови про передачу майна в рахунок погашення боргу необхідно вилучити транспортний засіб марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., ДНЗ ДНЗ НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_1 об`єм двигуна 2,4 см3, що належить боржнику ОСОБА_1 та передати стягувачу в рахунок погашення заборгованості.

Просив надати дозвіл державним виконавцям відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( м.Івано-Франківськ), представникам стягувача АТ «Ощадбанк» філія - Чернівецьке обласне управління, працівникам правоохоронних органів та іншим залученим до проведення виконавчих дій особам, примусово проникнути (ввійти) на територію будинковолодіння ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , де перебуває транспортний засіб марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., ДНЗ ДНЗ НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , з метою вилучення даного майна та передачі представнику стягувача за довіреністю.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 серпня 2022 року у задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Івано-Франківськ) Саінчука Є.В. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, в якої перебуває майно боржника, відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, стягувач АТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення подання.

Посилається на те, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Зазначає, що боржник достеменно обізнаний про існування зведеного виконавчого провадження №55767238, що підтверджується даними АТ «Укрпошта» про отримання кореспонденції, неодноразовим оскарженням документів, винесених в ході проведення виконавчих дій, особистими підписами в актах державного виконавця, поданими боржником заявами до державного виконавця про ознайомлення з документами зведеного виконавчого провадження.

Божник Марченко Р.М. свідомо ухиляється від виконання рішень суду та виконавчого напису, створює перешкоди для вчинення виконавчих дій та ігнорує вимоги та винесені постанови державного виконавця.

Державним виконавцем неодноразово було направлено вимоги про пред`явлення транспортного засобу за адресою його місцезнаходження для виконання постанови про передачу майна в рахунок погашення боргу.

ОСОБА_2 брав участь у судовому засіданні через свого представника ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Чернівецького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, ознайомлювався з матеріалами справи, отже, він ознайомлений з матеріалами зведеного виконавчого провадження та постановою про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. У поданні від 25 серпня 2022 року зазначено, що 16 травня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, яка є чинною, жодною із сторін не оскаржувалась.

На апеляційну скаргу відзив не надходив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про своєчасне вручення боржнику вимог державного виконавця. Також в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, хто фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а надано лише інформацію КЖРЕП № 5 від 07 листопада 2018 року № 194, в якій повідомляється, що надати акт про фактично проживаючих в будинку осіб немає можливості.

Крім того, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта надано суду станом на 23 лютого 2022 року, а не на день звернення до суду.

Державним виконавцем не наведено даних на підтвердження того, що станом на даний час на території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , до якої потрібно здійснити примусове проникнення, може знаходитися майно боржника - транспортний засіб марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., кузов № НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 .

Державним виконавцем не надано доказів, які підтверджують перешкоджання власника нерухомого майна ОСОБА_2 вільному доступу на територію будинковолодіння державному виконавцю з грудня 2021 року по даний час.

Однак суд апеляційної інстанції не може погодитись з наведеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває зведене виконавче провадження №55767238 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» та УПФУ в м.Чернівці, до складу якого також входить виконавче провадження №52531301 по виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. за №2367 від 11.06.2009 року про звернення стягнення на транспортний засіб легковий джип марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., кузов № НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Постановою старшого державного виконавця Чернівецького міського відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Ткача В.І. від 04 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження №52531301 з виконання виконавчого напису №2367, виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. 11 червня 2009 року, про звернення стягнення на транспортний засіб марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., кузов № НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Манжосова М.П. від 09 лютого 2018 року об`єднані виконавчі провадження №41165328, №50496858, №51063197, №51540349, №51541020, №55733653 у зведене виконавче провадження №55767238.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Манжосова М.П. від 20 вересня 2018 року виконавче провадження №52531301 з примусового виконання виконавчого напису №2367, виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. 11 червня 2009 року, про звернення стягнення на транспортний засіб марки NISSAN модель РATHFINDERSE з номерним знаком НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , приєднано до зведеного виконавчого провадження №55767238.

В процесі виконання зведеного виконавчого провадження 09 лютого 2018 року за № 867/04-18 начальником відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області винесено вимогу державного виконавця щодо пред`явлення транспортного засобу для подальшої передачі стягувачу за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, 21 лютого 2018 року вручена « ОСОБА_3 ».

20 лютого 2018 року складено акт державного виконавця Манжосова М.П. про відсутність боржника та транспортного засобу в призначений для передачі транспортного засобу марки NISSAN модель РATHFINDERSE з номерним знаком НОМЕР_2 час представнику стягувача в рахунок погашення боргу за адресою: АДРЕСА_1 .

13 березня 2018 року складено акт державного виконавця Манжосова М.П. про те, що на вимогу державного виконавця від 02 березня 2018 року транспортний засіб з метою подальшої передачі стягувачу в рахунок погашення заборгованості боржник не надав, повідомлень та заяв до органу ДВС від нього не надходило.

З акту державного виконавця від 06 квітня 2018 року вбачається, що на вимогу державного виконавця від 13 березня 2018 року транспортний засіб з метою подальшої передачі стягувачу в рахунок погашення заборгованості боржник не надав, повідомлень та заяв до органу ДВС від нього не надходило.

13 березня 2018 року головним державним виконавцем Манжосовим М.П. винесено постанову про розшук майна боржника та оголошено в розшук транспортний засіб марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., кузов № НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1

21 вересня 2018 року на адресу ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 відділом примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області надіслано копії постанов про відкриття виконавчих проваджень, що входять до складу зведеного виконавчого провадження. До матеріалів подання додано опис вкладення у поштове відправлення, яке повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання.

21 вересня 2018 року державним виконавцем Манжосовим М.П. винесено вимогу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 щодо пред`явлення транспортного засобу для подальшої передачі стягувачу.

Згідно з актом державного виконавця від 03 жовтня 2018 року виїздом за адресою знаходження транспортного засобу, який необхідно передати стягувачу в рахунок погашення заборгованості, у доступі до майна відмовлено, передачу майна ОСОБА_1 не здійснено, а ОСОБА_2 у призначений для здійснення виконавчих дій час не з`явився. На місце вчинення виконавчих дій прибули працівники Національної поліції.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №301052256 від 23 лютого 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Іпотекодержателем вказаного нерухомого майна є ВАТ «Ощадбанк» Філія - Чернівецьке обласне управління.

Відповідно до інформації КЖРЕП № 5 від 07 листопада 2018 року № 194 повідомлено, що надати акт про фактично проживаючих в будинку АДРЕСА_1 немає можливості по причині відсутності мешканців за вказаною адресою, на запрошення до ЖРЕП № 5 вони не з`являються.

З постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 16 травня 2019 року, винесеної головним державним виконавцем Манжосовим М.П. у ЗВП № 55767238, вбачається, що стягувачу ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії обласного управління АТ «Ощадбанк» передано в рахунок погашення заборгованості наступне майно: легковий джип марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., кузов № НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , що належить боржнику ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , за ціною третіх електронних торгів 219 050 грн.

Згідно із заявою ОСОБА_1 від 07 червня 2019 року ним 04 червня 2019 року засобами поштового зв`язку отримано постанову від 16 травня 2019 року та лист органу ДВС.

11 червня 2019 року державним виконавцем Манжосовим М.П. винесено вимогу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 щодо надання доступу до території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходиться транспортний засіб, який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Актом державного виконавця від 27 червня 2019 року підтверджено, що виходом за адресою проживання боржника з метою передачі транспортного засобу стягувачу в рахунок погашення заборгованості встановлено обмеження доступу до транспортного засобу боржником, майно стягувачу не передано тому, що постанова державного виконавця про передачу майна стягувачу оскаржена в судовому порядку та не набрала законної сили.

Крім того, протоколом огляду місця події від 22 липня 2021 року, складеному слідчим Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області, встановлено, що предметом огляду є територія будинку по АДРЕСА_1 , на якій є гаражне приміщення, яке на момент огляду було зачинене та відчиняється за допомогою дистанційного керування. Відчинивши дане приміщення, всередині було виявлено автомобіль марки NISSAN, модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., кузов № НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, також враховуючи, що зазначений автомобіль передано боржнику ОСОБА_1 на відповідальне зберігання з попередженням під особистий підпис про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, безпідставним є висновок суду першої інстанції про те, що державним виконавцем не наведено даних на підтвердження того, що транспортний засіб боржника ОСОБА_1 станом на даний час може знаходитися на території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Також з матеріалів справи вбачається, що 02 березня 2020 року та 01 червня 2020 року ОСОБА_1 направлено вимогу державного виконавця про необхідність з`явитися до державного виконавця 25 березня 2020 року та 24 червня 2020 року для надання підтверджуючих документів про сплату боргу, надання пояснень та переліку документів.

Повторно 18 серпня 2020 року ОСОБА_1 направлено вимогу державного виконавця про необхідність з`явитися до державного виконавця 23 вересня 2020 року для надання підтверджуючих документів про сплату боргу, надання пояснень та переліку документів.

23 вересня 2020 року винесено вимогу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 щодо надання доступу до території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходиться транспортний засіб, який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Згідно з актом державного виконавця від 23 вересня 2020 року вимогу державного виконавця боржник не виконав, на виклик боржник не з`явився.

13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено вимогу державного виконавця від 13 жовтня 2020 року за №3347/04-20 про пред`явлення арештованого майна, а саме транспортного засобу марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., кузов № НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 з документацією та ключами запалювання для подальшої передачі стягувачу за постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та наданням доступу до території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищенаведена вимога виконана не була, під час виїзду за адресою: АДРЕСА_1 не було пред`явлено транспортний засіб та не надано доступу до будинковолодінню, про що 11 листопада 2020 року складений акт державного виконавця за участю представників стягувача.

27 жовтня 2021 року направлені вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про необхідність з`явитися до державного виконавця 04 листопада 2021 року для надання доступу до описаного й арештованого транспортного засобу, дані вимоги були проігноровані, про що складено акти державного виконавця.

05 листопада 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено вимогу державного виконавця від 04 листопада 2021 року за №9076 про пред`явлення арештованого майна, а саме транспортного засобу марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., кузов № НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , з документацією та ключами запалювання для подальшої передачі стягувачу за постановою про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та наданням доступу до території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищенаведена вимога виконана не була, під час виїзду за адресою: АДРЕСА_1 не було пред`явлено транспортний засіб та не надано доступу до будинковолодіння, про що 08 грудня 2021 року складені акти державного виконавця за участю представників стягувача.

Згідно з положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Як зазначено у статті 30 Конституції України, статті 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною першою статті 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З аналізу даних норм слідує, що підставою для примусового проникнення до житла боржника є невиконання рішення суду боржником у добровільному порядку та ненадання доступу виконавцю до житла чи іншого володіння боржника для забезпечення фактичного та повного виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 18 Закону під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів допускається за наявності вмотивованого рішення суду примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 13 частини 3 статті 18 Закону передбачено право виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з пунктами 1, 2, 6 частини 5 статті 19 Закону боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів. Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій. Така позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12 березня 2020 року (справа № 757/41727/19-ц).

Згідно з пунктом 8 розділу I «Загальні положення» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 № 512/5 (зі змінами), акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акту складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

Аналіз положень Закону та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного чи приватного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції зазначив, що державним виконавцем не надано доказів, які підтверджують перешкоджання власника нерухомого майна ОСОБА_2 вільному доступу на територію будинковолодіння державному виконавцю з грудня 2021 року до звернення з поданням до суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, приватний виконавець здійснював виїзди за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема 27 червня 2019 року, 23 вересня 2020 року, 11 листопада 2020 року, 08 грудня 2021 року. При здійсненні цих виїздів не було можливості потрапити на територію будинковолодіння, арештоване майно для передачі стягувачу в рахунок погашення боргу не було пред`явлено, про що складалися акти.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що всі виконавчі дії вчинялися за відсутності боржника, виконавець жодного разу з червня 2020 року не застав боржника та власника будинку на місці, хоча ОСОБА_1 та ОСОБА_2 достеменно відомо про існування виконавчого провадження, отримано копії постанови про його відкриття, а також інші процесуальні документи. Проте, допуску до будинкволодіння для передачі майна стягувачу державному виконавцю вони не надали, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що боржник та особа? у якої знаходиться майно, чинять перешкоди у вільному доступі на територію будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що державним виконавцем не доведено, що ОСОБА_2 чиняться перешкоди у доступі до місця знаходження транспортного засобу для передачі майна стягувачу.

Колегія суддів вважає також безпідставним посилання суду першої інстанції, як на одну з підстав відмови у задоволенні подання, на відсутність доказів про те, хто фактично проживає в будинку АДРЕСА_1 , оскільки матеріалами справи підтверджено, що власником домогосподарства, на території якого знаходиться автомобіль боржника ОСОБА_1 марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., кузов № НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , є його батько ОСОБА_2 .

Враховуючи, що в матеріалах подання наявні докази того, що боржник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були обізнані про необхідність проведення виконавчих дій, на вимоги державного виконавця не реагують, на виклики не з`являються, свідомо перешкоджали вільному доступу державному виконавцю на територію будинковолодіння по АДРЕСА_1 , зокрема, умисно створювали перешкоди по проведенню виконавчих дій державним виконавцем, колегія суддів вважає, що наявні достатні підстави для задоволення подання державного виконавця, оскільки останній вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення без примусового проникнення на територію, які передбачені Законом, проте це не дало результатів.

З огляду на викладене, матеріали справи підтверджують наявність обґрунтованих підстав для надання державному виконавцю дозволу на примусове проникнення до володіння особи, у якої знаходиться майно боржника, що є адекватним ступенем втручання до його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заявленого подання з вищенаведених підстав.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Подання Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Саінчука Євгена Вячеславовича задовольнити частково.

Надати державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) дозвіл на примусове проникнення на територію будинковолодіння ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою вилучення транспортного засобу марки NISSAN, модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., кузов № НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 листопада 2022 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

Н.К. Височанська