Справа № 199/5861/22
(2/199/2513/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

22.11.2022

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Мирошник Н.І.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має неповнолітню дитину: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. При зверненні до суду із вказаним позовом позивач зазначає, що відповідач добровільно без звернення до суду відмовляється від сплати аліментів для утримання їхньої спільної дитини.

Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 5 000,00 грн. щомісяця з моменту звернення з даною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні.

Позивач просила суд про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач визнав позов частково: в розмірі 2 000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що він має намір добровільно надавати кошти на утримання своєї доньки, але він не заперечує щодо розміру, оскільки 04.07.2022 р. звільнився з роботи та у зв`язку з введеним воєнним станом має труднощі із працевлаштуванням: на даний час у нього відсутній дохід, який би надавав змогу сплачувати аліменти в розмірі 5 000,00 грн.

В окремо поданій заяві відповідач просив суд розглядати справу у його відсутність.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 13); донька проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач мешкає окремо від дитини (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідач не працює, звільнений 04.07.2022 р. за власним бажанням.

04.04.2022 р. позивач надав 2 000,00 грн. на банківську картку позивача на утримання доньки, що підтверджується відповідною квитанцією з мобільного за стосунку.

Суду не було надано інших доказів про виконання з боку відповідача батьківського обов`язку утримувати дитину до досягнення дитиною повноліття.

Спірні правовідносини виникли із обов`язку батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Дослідив докази в межах заявлених вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Оскільки обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки сторони не досягли згоди з означеного питання.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини (дитина є неповнолітньою, дитина мешкає разом із матір`ю, перебуває на утриманні останньої та потребує утримання з боку батька);

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (відповідач є працездатною особою (1985 р.н.), суду не було надано доказів на підтвердження у відповідача невиліковної хвороби, яка ба унеможливлювала виконання ним батьківського обов`язку, та/або інших витрат);

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина (докази про зазначене відсутні);

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів (докази про зазначене відсутні);

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів (докази про такі витрати не надані);

4) інші обставини, що мають істотне значення (звільнення відповідача з роботи, воєнний стан в Україні).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних потреб людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч. 3 ст. 82 ЦПК України).

Суду не було надано доказів про виконання відповідачем, як батьком дитини, обов`язку утримувати дитину, у зв`язку з чим вочевидь порушення прав дитини, які підлягають поновленню у спосіб, визначений законом та обраний позивачем при зверненні до суду.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину на підставі описаних вище норм права, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є завищеним, та наявні підстави для стягнення аліментів в розмірі 3 000,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. 2, 3, 5, 13, 19, 23, ч. 6 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, 268, ч. 2 ст. 272, ст. 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст. 279 п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп., починаючи проводити стягнення з 18.08.2021 р. та до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дата складення повного судового рішення 24.11.2022 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї