Дата документу 22.11.2022 Справа № 337/5906/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/5906/21
Провадження №22-ц/807/1769/22
Головуючий в 1-й інстанції Мурашова Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О. В., Полякова О. З.,
секретарІльїна Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2022 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка доводиться йому двоюрідною бабкою. Остання на момент смерті проживала в квартирі АДРЕСА_1 . Разом з нею тривалий час проживав відповідач ОСОБА_2 , який заявив, що він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 на підставі ст.1264 ЦК України як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді вказаної квартири. Позивач є спадкоємцем другої черги за правом представлення і 22.09.2020р. звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з пропуском 6-місячного строку для прийняття спадщини. Позивач не мав можливості своєчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки у нього були відсутні певні документи і він змушений був встановлювати дійсні обставини в судовому порядку. У позові позивач просив надати йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 строком два місяці.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2022 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо відмови у задоволенні позову, оскільки позивачем надано достатні, належні та допустимі докази, які вказують на поважність пропуску строку для прийняття спадщини, а тому є всі підстави для скасування рішення суду та ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Запоріжжі померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.79).

На момент смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в квартирі АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 02.09.2004р. Хортицькою районною адміністрацією ЗМР (арк.93,97,98).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2020р. (справа №2-о/335/64/2020, ЄУН 335/4171/20), яке набрало законної сили 07.08.2020р., за заявою ОСОБА_1 встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідними сестрами (арк.86-87).

ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є бабусею позивача ОСОБА_1 (арк..84-91).

22.09.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті двоюрідної бабки ОСОБА_3 , до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 (арк..76).

На підставі цієї заяви приватним нотаріусом ЗМНО Свинаренко О.В. була заведена спадкова справа №25/2020, в Спадковому реєстрі № 66453522, яка на час розгляду цієї справи є чинною (арк.75-120).

Крім того, 29.10.2021р. до приватного нотаріуса ЗМНО Свинаренко О.В. надійшла заява ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про прийняття ним згідно з ст.1264 ЦК України спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , до складу якої входить все рухоме та нерухоме майно (арк..119).

Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Свинаренко О.В. від 21.01.2021р. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він не проживав зі спадкодавцем на день смерті і у встановлений ст.1270 ЦК України строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини (арк.113).

Відмовляючи у задоволення вимог позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 не надав жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності у нього дійсних істотних, об`єктивно непереборних труднощів для своєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідної бабки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилання позивача ОСОБА_1 на відсутність певних документів та необхідність встановлення факту родинних відносин в судовому порядку як на поважну причину пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини суд вважав безпідставним.

З висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши фактичні обставини.

За змістом п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 .

Позивач у справі зазначає, що померла є його двоюрідною бабкою.

На момент смерті, та протягом строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач не мав документів, що підтверджують його родинні зв`язки із померлою.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2020р. (справа №2-о/335/64/2020, ЄУН 335/4171/20), яке набрало законної сили 07.08.2020р., за заявою ОСОБА_1 встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідними сестрами (арк.86-87).

Після встановлення даного юридичного факту позивач звернувся до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після померлою ОСОБА_3 .

Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Свинаренко О.В. від 21.01.2021р. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він не проживав зі спадкодавцем на день смерті і у встановлений ст.1270 ЦК України строк не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини (арк.113).

Колегія суддів вважає, що відсутність документів, що підтверджують право звернутися до нотаріуса, у якості спадкоємця після померлого, та наявність факту встановлення таких обставин в суді, є тими об`єктивними перешкодами, які завадили позивачу вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для надання додаткового строку для вчинення відповідних дій.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2022 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задовольнити.

Надати ОСОБА_1 два місяці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 24 листопада 2022 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков