Справа № 2-о/593/25/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"22" листопада 2022 р.

в особі: судді Німко Н.П.

при секретарі Олексів О.Б.

з участю:

представника заявниці адвоката Прийдуна В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , поданої її предствником адвокатом Прийдуном Володимиром Михайловичем за участі заінтересованої особи Бережанської міської ради Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення - приналежності правовстановлюючого документа,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 , зазначивши заінтересованою особою Бережанську міську раду, звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №244556 від 26 травня 2005 року, виданий на ім`я ОСОБА_2 фактично належить ОСОБА_2 , як одній і тій самій особі.

В обґрунтування заяви зазначено, що мати заявниці ОСОБА_2 , яка проживала у с.Надрічне Тернопільського (раніше Бережанського) району Тернопільської області мала на праві приватної власності земельну ділянку на території вказаної сільської ради, про що був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №244556 від 26.05.2005 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Нак даний час заявниця бажає успадкувати земельну ділянку матері, однак не може через розбіжності у написанні прізвища матері « ОСОБА_3 » у свідоцтві про смерть та « ОСОБА_4 » у Державному акті на право власності на земельну ділянку, позбавлена права на спадкування.

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилися, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду справи.

У судове засідання представник заінтересованої особи Бережанської міської ради не з`явився, подав заяву, в якій вказав, що при вирішенні справи покладається на думку суду та просить справу розглянути без представника міської ради.

Представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Прийдун В.М. у судовому засіданні у вступному слові дав пояснення, аналогічні змісту заяви, просив її задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявниці адвоката Прийдуна В.М., дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявниці є підставними і підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 06 квітня 2021 року Бережанським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Як встановлено рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 12 січня 2022 року у справі №593/1700/21, ОСОБА_2 , 1921 року народження, яка проживала по АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №244556 від 26 травня 2005 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1,36 га з кадастровим номером :01:001:0439 на території Надрічнянської сільської ради Бережанського району Тернопільської області.

Згідно довідки Надрічнянського старостинського округу Бережанської міської ради №10 від 14 листопада 2022 року, у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №244556 від 26.05.2005 року, помилково вказано прізвище власника земельної ОСОБА_2 , як ОСОБА_2 ; земельна ділянка згідно вказаного державного акта належить ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу Державного акту на право власності на земельну ділянку є необхідним для можливості заявниці реалізувати свої спадкові права.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до чинної редакції ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У той же час на момент дати видачі державного акту на право власності на земельну ділянку законодавством передбачалось, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», а також Закон України «Про державний земельний кадастр», яким запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

При цьому, Законом України «Про Державний земельний кадастр» відмінено видачу державних актів на землю.

Чинним законодавством України не передбачено порядку внесення змін до державних актів на право власності на землю, видачі нових державних актів на право приватної власності на землю, тобто єдиною можливістю встановити факт належності заявниці державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею, є встановлення даного факту у судовому порядку.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з 01.01.2013 року реєстрацію прав на нерухоме майно здійснюють структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту та не передбачено видачі державних актів про право власності на землю, як не передбачено і можливості внесення виправлень до вже виданих державних актів.

Реалізувати своє право на спадкування, а у подальшому і право власності внаслідок спадкування на згадану земельну ділянку іншим шляхом, окрім встановлення вказаного факту, заявниця не має можливості.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Староста Надрічнянського старостинського округу Бережанської міської ради (на території якої знаходиться земельна ділянка, що належить померлій ОСОБА_2 ) фактично визнав належність вказаного вище Державного акту на право власності на земельну ділянку матері заявниці ОСОБА_2 .

Отже, суд вважає доведеним той факт, що правовстановлюючий документ, а саме: Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ №-244556, виданий 26 травня 2005 року на підставі розпорядження голови Бережанської райдержадміністрації від 17 вересня 2004 року №-419 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під №-10, згідно якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 1,36 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Надрічнянської сільської ради Бережанського району Тернопільської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фактично належав за життя ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , як одній і тій самій особі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 76, ч.2, 3, 4 ст. 263, 264, 265 ч.3 ст.294, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ,- Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ №-244556, виданий 26 травня 2005 року на підставі розпорядження голови Бережанської райдержадміністрації від 17 вересня 2004 року №-419 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю під №-10, згідно якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 1,36 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Надрічнянської сільської ради Бережанського району Тернопільської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фактично належав за життя ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , як одній і тій самій особі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Тернопільського апеляційного суду.

В силу положень ч.6 ст. 259 ЦПК України, повний текст рішення суду складено 25 листопада 2022 року.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко