Справа №751/3723/22
Провадження №2/751/1161/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

з участю секретаря Іскра К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 6000 доларів США і понесені судові витрати.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.05.2021 року надала у борг відповідачу 6000 доларів США, про що нею власноручно було написано розписку. За умовами розписки ОСОБА_2 зобов`язалася повернути борг після попередження не менше ніж за 2 (два) тижні. Протягом трьох останніх місяців неодноразово усно зверталась до відповідача з вимогою повернути борг, але отримувала лише обіцянки, після чого звернулась до ОСОБА_2 з письмовою вимогою про повернення коштів, на що отримала письмову відповідь про визнання суми боргу і неможливість його повернення. Посилається на ст.ст. 192, 204, 525-527, 545, 610, 627, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11.10.2022 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи у судове засідання не з`явились. Про час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 6000 дол. США саме у доларах США (а.с. 23).

Від представника відповідача до суду надійшла заява про визнання позову, в якій просить справу розглянути без участі відповідача та її представника. Також просить задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивача борг за розпискою від 13.05.2021 року в сумі 219411,60 грн., що є еквівалентом 6000 дол. США, та у відповідності до приписів ст. 142 ЦПК України зменшити розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на 50% (а.с. 19).

Оскільки всі особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи відсутність відзиву на позов та заяву представника відповідача про визнання позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу та винести рішення про задоволення вимог позивача. При цьому суд виходить з наступного:

13.05.2021 року ОСОБА_1 з ОСОБА_2 уклали договір позики, за умовами якого позивач передав у власність відповідача 6000 доларів США, а відповідач зобов`язалася їх повернути, що підтверджується розпискою, яка написана власноручно ОСОБА_2 (а.с. 25).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Саме на підтвердження укладення договору позики і передачі грошей була складена розписка від 13.05.2021 року.

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми (Правова позиція викладена у постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6-63цс13 та у справі № 6-79цс14 від 02.05.2014року).

Отже, між сторонами було укладено договір позики.

Строк повернення коштів сторони погодили в договорі (розписці) через два тижні з дня вимоги.

30.08.2022 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з письмовою вимогою про повернення коштів (а.с. 6), на що отримала письмову відповідь про визнання суми боргу і неможливість його повернення (а.с. 8).

Частиною першою статті 1049 ЦК встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Належних доказів про повернення коштів в повному обсязі за вказаним договором відповідачем суду не надано, а отже на даний час кошти в розмірі 6000 доларів США ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не повернула, а тому позичені нею гроші підлягають стягненню.

Оскільки як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству і заборони виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить, то суд погоджується, що заборгованість за договором позики має бути стягнута саме у доларах США з огляду на зміст ч. 1 ст. 627 ЦК України, ст.ст. 192, 1046, 1049 ЦК України (належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України). При цьому суд враховує, що сторонами не передбачено суми позики в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, тому відсутні правові підстави для перерахунку у гривні боргу за офіційним курсом НБУ, що повністю узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц і від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України).

Дослідивши і проаналізувавши представлені сторонами докази в сукупності з правовими нормами, враховуючи визнання позову стороною відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем понесені документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позову у сумі 2194,20 грн., які у розмірі 50% від цієї суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а решта цієї суми поверненню позивачу з Державного бюджету.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.76-89, 141, 142, 258, 259, 263-265, 352 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6000 (шість тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1097 (одна тисяча дев`яносто сім) грн. 10 коп.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 1097 (одна тисяча дев`яносто сім) грн. 10 коп. згідно квитанції № 315 від 19.09.2022 року у ТВБВ №10024/012 філії Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк».

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 .

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко