Справа № 303/4388/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 листопада 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Мацунич М.В., Готра Т.Ю.,

з участю секретаря: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою АТ КБ «Приват Банк» на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 квітня 2020 року у справі № 303/4388/20 (Головуючий: Гутій О.В.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2020 року АТ КБ «Приват Банк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 31.08.2010 року, відповідно до якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому кредитний ліміт збільшився до 15 300 грн.

Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі.

У зв`язку із порушеннями зобов`язань які було покладено на відповідача, станом на 20.07.2020 року у нього виникла заборгованість у сумі 14 659,44 грн., яка складається з: 12989,32 гривень заборгованість за тілом кредитом; в тому числі 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 12989,32 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1670,12 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, які позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 19 жовтня 2020 року у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду АТ КБ «Приват Банк» подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права,так як підстав передбачених чинним законодавством для відмови у задоволенні позову не має. Укладаючи кредитний договір, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноруч його підписали, чим взяли на себе зобов`язання виконувати його належним чином, проте відповідач належним чином ці умови не виконав. Виписка про рух коштів клієнта є первинним документом та підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів банку і може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача.

Заслухавши пояснення представника АТ КБ «Приват Банк» Дурдинець Р.Ю., яка підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена, про що свідчить довідка про доставку СМС повідомлення.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву б/н від 31.08.2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

У даній анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 надано платіжну картку «Універсальна», проте кредитний ліміт за платіжною карткою не зазначено.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що старт карткового рахунку відбувся 10.07.2008 року, а а кредитний ліміт було встановлено у розмірі 7050,00 грн. 02.11.2012 року.

Кредитний ліміт з часом змінювався, і максимальний його розмір було встановлено 27.04.2019 року у розмірі 14370,00 грн., а 24.03.2020 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн.

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 станом на 20.07.2020 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 14 659,44 гривень, яка складається з: 12989,32 гривень заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 12989,32 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1670,12 гривень - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України)

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Проте, в анкеті-заяві позичальника від 31.08.2010 року не відображено ні суму початкового кредитного ліміту який було встановлено, ні процентна ставка за кредитом.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками та пеню.

Обґрунтовуючи право на нарахування процентів, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № б/н від 31.08.2010 року, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків та пені за користування кредитними коштами, за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17).

За наведених обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та пені, чим спростовано доводи апелянта щодо не стягнення із відповідача відсоткової ставки за користування кредитом.

У зазначеній вище постанові від 03 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду також вказала, що АТ КБ «Приват Банк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Тіло кредиту становить виключно ті гроші, які були взяті в борг, і у тіло кредиту не входять інші складові: відсоток, комісія, пеня, штрафи, витрати на оформлення паперів, страхування, тощо.

Із виписки за договором № б/н станом на 31.08.2010 року вбачається, що відповідач користувався грошима, зокрема отримував кошти через банкомат, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 станом на 20.07.2020 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 14 659,44 грн., яка складається з 12989,32 грн. заборгованість за тілом кредитом, в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 12989,32 грн. - заборгованість за простроченими тілом кредиту, 1670,12 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Тобто, заборгованість за поточним тілом кредита у відповідачки відсутня.

Разом із цим, із розрахунку заборгованості станом на 30.06.2019 року вбачається, що відповідачем було погашено заборгованості за поточним тілом кредита на суму 41551,25 грн., за простроченим тілом кредита 10602,34 грн., погашено заборгованості по пені 1050,00 грн.. Та у розрахунку заборгованості станом на 20.07.2020 року зазначено, що ОСОБА_1 погашено заборгованості за поточним тілом кредита 3 244,66 грн., за простроченим тілом кредита 1 121,16 грн., по нарахованим відсоткам 520,41 грн. та по простроченим відсотками 2 440,77 грн.

Отже, відповідачем фактично отримана сума кредитних коштів була сплачена у повній мірі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у ОСОБА_1 станом на 20.07.2020 року заборгованість за поточним тілом кредиту у відповідача відсутня, а прострочене тіло кредиту у розмірі 12989,32 грн. не підлягає стягненню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочене тіло кредиту є складовою частиною саме фактично отриманих відповідачем кредитних коштів) та обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приват Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Повний текст постанови складено 10 листопада 2022 року.

Головуючий

Судді: