Ухвала

11 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 742/596/20

провадження № 61-10917ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянув касаційні скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» про визнання незаконним дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (далі - АТ «Чернігівгаз»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» (далі - ТОВ «Чернігівгаз Збут»), в якому просила визнати незаконним встановлений ПАТ «Чернігівгаз» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу, згідно із показаннями загальнобудинкового приладу обліку газу; зобов`язати АТ «Чернігівгаз» поновити позивачу режим нарахування природного газу відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 143 від 27 лютого 2019 року; зобов`язати АТ «Чернігівгаз» та ТОВ «Чернігівгаз Збут» з часу встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , здійснити перерахунок по особовому рахунку № НОМЕР_1 , виходячи з Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності індивідуальних газових лічильників, затверджених постановами Кабінету Міністрів України № 203 від 23 березня 2016 року та № 143 від 27 лютого 2019 року, з урахуванням чинності на день здійснення нарахування; зобов`язати АТ «Чернігівгаз» встановити в квартирі АДРЕСА_2 , належній ОСОБА_1 , абоненту з особовим рахунком № НОМЕР_1 , індивідуальний газовий лічильник за рахунок АТ «Чернігівгаз», а також стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по справі.

В подальшому, позивач уточнила позовні вимоги, та просила зобов`язати АТ «Чернігівгаз» та ТОВ «Чернігівгаз Збут» здійснити перерахунок по особовому рахунку № НОМЕР_1 з часу встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , виходячи із Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності індивідуальних газових лічильників, затверджених саме постановою Кабінету Міністрів України № 143 від 27 лютого 2019 року, оскільки лише вона є чинною на даний час.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Чернігівгаз» та ТОВ «Чернігівгаз Збут», задоволено частково. Судом визнано незаконним встановлений ПАТ «Чернігівгаз» режим нарахування об`ємів спожитого газу згідно з показаннями загальнобудинкового приладу обліку газу. Зобов`язано АТ «Чернігівгаз», поновлено ОСОБА_1 режим нарахування природного газу відповідно до Норм споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 143 від 27 лютого 2019 року, з часу встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу за адресою: АДРЕСА_1 до часу встановлення індивідуального газового лічильника. Зобов`язано ТОВ «Чернігівгаз Збут» здійснити перерахунок по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , виходячи з Норм споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 143 від 27 лютого 2019 року, з часу встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано АТ «Чернігівгаз» встановити індивідуальний лічильник природного газу за рахунок коштів АТ «Чернігівгаз» або коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевого бюджету, в належній ОСОБА_1 квартирі, що за адресою: АДРЕСА_3 . Стягнено з АТ «Чернігівгаз» судові витрати в розмірі 2 522,40 грн на користь держави. Стягнено з ТОВ «Чернігівгаз збут» судові витрати в розмірі 420,40 грн на користь держави. Стягнено на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1 640,63 грн з АТ «Чернігівгаз» та в розмірі 546,87 грн з ТОВ «Чернігівгаз Збут». В іншій частині позовних вимог, судом відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року апеляційні скарги АТ «Чернігівгаз», ТОВ «Чернігівгаз Збут» залишено без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2020 року залишено без змін.

У листопаді 2022 року ТОВ «Чернігівгаз Збут» та АТ «Чернігівгаз» засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року у вищевказаній справі. ТОВ «Чернігівгаз Збут», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання ТОВ «Чернігівгаз Збут» здійснити перерахунок по особовому рахунку позивача, виходячи з Норм споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 143 від 27 лютого 2019 року, з часу встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу за адресою позивача, в частині стягнення з ТОВ «Чернігівгаз Збут» судових витрат в розмірі 420,00 грн на користь держави та витрат на правничу допомогу на користь позивача - 546,87 грн.

АТ «Чернігівгаз», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріалів, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційні скарги подані на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 2, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в даній справі є вимоги про визнання незаконним дій та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто, справа № 742/596/20 є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга ТОВ «Чернігівгаз Збут» містить посилання на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. АТ «Чернігівгаз» в своїй касаційній скарзі посилається на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Проте, наведені заявниками у касаційних скаргах доводи та аналіз судових рішень у цій справі не дають підстав для висновків про те, що касаційні скарги мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для ТОВ «Чернігівгаз Збут».

Зазначене свідчить про те, що посилання заявників на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, є необґрунтованими.

Указані заявниками доводи касаційних скарг по суті висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відтак, сама по собі незгода заявників із оскаржуваними судовими рішеннями не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційні скарги та додані до них матеріали не містять.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційних скарг, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційні скарги не містять і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Чернігівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявники подали касаційні скарги на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» про визнання незаконним дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко