233 № 233/815/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючої - судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Тевосової Л. Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

28.02.2022 Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» Виробнича одиниця «Костянтинівкатепломережа» у поданій ним до суду позовній заяві просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з теплопостачання за адресою споживання: АДРЕСА_1 , за період 10.2018-01.2022 включно в сумі 57553,95 грн, заборгованість за абонентське обслуговування у розмірі 409,20 грн за період від 11.2020 до 12.2021, інфляційні збитки у розмірі 6063,21 грн, 3% річних у розмірі 2310,22 грн, пославшись на таке:

Відповідно до своїх завдань та обов`язків ВО «Костянтинівкатепломережа» здійснює теплопостачання населенню м. Костянтинівки.

Згідно із Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення…», Позивач виробляє теплову енергію відповідно до стандартів, нормативів, норм і правил, а Відповідач, що є споживачем послуг, зобов`язаний оплачувати послуги з постачання теплової енергії у строки, встановлені договором або законом.

У зв`язку з неналежним виконанням обов`язку по сплаті наданих послуг з теплопостачання, за особовим рахунком Відповідачки № НОМЕР_1 за період 10.2018 01.2022 включно утворилася заборгованість за надані послуги з теплопостачання у сумі 57553,95 грн, заборгованість за абонентське обслуговування у сумі 409,20 грн за період від 11.2020 до 12.2021, яку Відповідачка у добровільному порядку не погашає.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Інфляційні збитки складають 6063,21 грн, 3% річних від суми заборгованості складають 2310,22 грн.

Судовою ухвалою від 22.07.2022 (а.с.25) відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін, справу призначено для розгляду по суті.

Судовою ухвалою від 15.08.2022 (а.с.31-32) розв`язано клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану: розгляд справи відкладений на іншу дату, сторонам роз`яснено право на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судове засідання представник позивача - ОСОБА_2 , повідомлена про розгляд справи у порядку ст.128 ЦПК України належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність з посиланням на підтримання позову (а.с.73-75).

Відповідачка, повідомлена про розгляд справи у порядку ст.128 ЦПК України належним чином, подала відзив на позов, в якому заперечила позовні вимоги з посиланням на таке:

Позивач просить стягнути з неї заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період 10.2018 01.2022 включно та за абонентське обслуговування за період від 11.2020 до 12.2021, однак вказані послуги позивачем надані не були.

Згідно з листом погодження та актом про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж від 28.03.2018 її квартира була відключена від тепломережі.

У зв`язку з тим, що позивачем не були надані послуги з теплопостачання, вважає, він не має підстав для нарахування плати за вказані послуги.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків.

Правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються Законом України "Про

теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Під житлово-комунальними послугами розуміється результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

В силу ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. При цьому, згідно зі ст.1 цього ж закону споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Судом установлено, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідачка є власницею житла за зазначеною адресою.

Ця обставина підтверджена Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, № інформаційної довідки 305520981, сформованої 21.07.2022 (а.с.24), згідно з якою ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності: 1/1, підстава для державної реєстрації права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 288, виданий 04.06.2018.

У спірний період часу позивач надавав послугу з централізованого опалення квартири за зазначеною адресою, що підтверджено актами про підключення житлового будинку АДРЕСА_2 до системи централізованого опалення від 26.10.2018, 28.10.2019, 02.11.2020, 25.10.2021 (копії на а.с.11-13).

Доводи відповідачки про те, що у спірний період часу вона не користується послугою позивача через відключення квартири від тепломережі, суд не приймає до уваги, з огляду на таке:

Питання переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень регулюються «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 №76, питання відключення від мережі централізованого опалення - «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 №630.

Пунктом 1.4.1 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідно до п.1.4.2 вищезазначених Правил переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі, зокрема улаштування в жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних приладів.

Отже, відключення жилого приміщення від централізованої системи опалення будинку шляхом відключення нагрівальних приладів є переобладнанням в розумінні п.1.4.2 зазначених Правил.

Відповідно до п.25 «Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води» відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

«Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення», затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 із змінами, внесеними наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №169 від 06.11.2007, передбачено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Згідно з цим Порядком для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від

мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. Комісія, після вивчення наданих

власником (власниками) документів, у місячній строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних технічних умов для виготовлення проектної документації (п.2.2).

Та обставина, що відключення квартири АДРЕСА_3 від мережі централізованого опалення відбулося з відповідним дозволом постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, тобто з дотриманням наведеного вище законодавства, відповідачкою не доведена.

Так, відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Підстави звільнення від доказування встановлені статтею 82 ЦПК України, а саме:

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1);

- обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ч.3);

- обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4);

- обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.5);

- вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6).

На підтвердження доводів про відключення її квартири від внутрішньо домових мереж ЦО та ГВП, наведених на заперечення проти позову, відповідачкою надані суду:

- Акт «про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньо домових мереж ЦО та ГВП» від 28.08.2018, складений на підтвердження тієї обставини, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 відключена від внутрішньо будинкових мереж ЦО та ГВП (а.с.52);

- Лист узгодження «на отримання технічних умов служб для виготовлення проекту на облаштування автономного опалення в приміщенні багатоповерхових будинків» за адресою: АДРЕСА_1 як Додаток №1 до протоколу №2 від 06.07.2018, який містить відомості про таке узгодження з такими службами, як пожежна, ремонтно-будівельний сервіс, Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника» ЖЕК №6, КП «Костянтинівський РЕМ» ВП «Центральні ЕМ» ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», Управління з газопостачання і газифікації (а.с.54).

Ці докази свідчать про відключення квартири відповідачки від мережі ЦО станом на 28.08.2018. Проте докази того, що таке відключення відбулося на підставі відповідного дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства у вигляді рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, відповідачкою не надані.

З огляду на положення ч.6 ст.81 ЦПК України, згідно з якими доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може зробити висновок про здійснення відключення квартири відповідачки від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення з дотриманням законодавчо встановленого порядку.

Наявність акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньо домових мереж ЦО та ГВП сама по собі не є підставою для звільнення від обов`язку по сплаті наданих комунальних послуг, як вважає відповідачка, оскільки цей Акт не містить відомостей про дотримання законодавчо встановлених правил по відключенню квартири від мережі централізованого опалення.

Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України плата за комунальні послуги, в тому числі за теплову енергію, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

За правилами ст.19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В силу ч.ч.1,3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Самовільне відключення, яким вважається відключення квартири відповідачки, від внутрішньо домових мереж ЦО та ГВП не може бути підставою для звільнення її як споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Про фактичне користування відповідачкою послугами позивача свідчать вище згадувані акти від 26.10.2018, 28.10.2019, 02.11.2020, 25.10.2021, у відповідності до яких житловий будинок АДРЕСА_2 , в якому розташована квартира відповідачки, підключений до системи централізованого опалення.

У порушення вимог наведеного закону відповідачка оплату за спожиту теплову енергію за період часу з 10.2018-01.2022 включно не вносила, що підтверджено відповідними відомостями позивача (а.с.7), внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 57553 грн 95 коп.

Плата за абонентське обслуговування (граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України) входить до плати виконавцю комунальної послуги за договором.

Пункт 11 частини 1 статті 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що плата за абонентське обслуговування платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування - за умови укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових

систем про надання комунальних послуг та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Підпунктом 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного

абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» установлено, що граничний розмір плати за абонентське обслуговування, визначений відповідно до цієї постанови, застосовується окремо за кожною комунальною послугою (постачання теплової енергії; постачання гарячої води; централізоване водопостачання; централізоване водовідведення; поводження з побутовими відходами) виконавцями послуг, що нараховують плату за абонентське обслуговування згідно з відповідними договорами.

Заборгованість за абонентське обслуговування за період 11.2020 - 01.2022 по особовому рахунку № НОМЕР_1 визначена позивачем у розмірі 409,20 грн, розрахунок якої відповідачкою не спростований.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір 3% річних від простроченої суми за розрахунком позивача (а.с.7), не спростованим відповідачкою, становить 2310 грн 22 коп., інфляційні нарахування - 6063 грн 21 коп.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, внаслідок чого з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту теплову енергію за період 10.2018 01.2022 у розмірі 57553 грн 95 коп., заборгованість за абонентське обслуговування за період 11.2020 - 01.2022 у розмірі 409 грн 20 коп. 3% річних від простроченої суми у розмірі 2310 грн 22 коп., інфляційні нарахування у розмірі 6063 грн 21 коп., а всього 66336 грн 58 коп.

Тож позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

З огляду на задоволення позову у повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 2481,00 грн, сплачений платіжним дорученням №419 від 10.01.2022 на суму 211,00 грн (а.с.1) та платіжним дорученням №48 від 14.12.2021 на суму 2270,00 грн (а.с.2).

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 141 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (адреса: Донецька область, м. Краматорськ, провулок Земляний, 2; ) в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (, адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Лівобережна,62) до ОСОБА_1 (зазначена у позовній заяві адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення суми заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа»:

заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період 10.2018-01.2022 включно в сумі 57553 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот п`ятдесят три) грн 95 коп.,

заборгованість за абонентське обслуговування у розмірі 409 (чотириста дев`ять) грн 20 коп. за період від 11.2020 до 12.2021,

інфляційні збитки у розмірі 6063 (шість тисяч шістдесят три) грн 21 коп.,

3% річних у розмірі 2310 (дві тисячі триста десять) грн 22 коп.,

а всього 66336 (шістдесят шість тисяч триста тридцять шість) грн 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя