ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6340/21 Номер провадження 22-ц/814/4829/22Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 липня 2022 року, ухваленого у складі головуючого судді Кривич Ж.О., повний текст судового рішення виготовлено 06.08.2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди. Просив стягнути з відповідачів на його користь 19 865 грн. та вирішити питання судових витрат.

Позов мотивовано тим, що йому та його сестрі ОСОБА_4 належить на праві власності по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Інша відокремлена частина житлового будинку 3/5 належить відповідачу ОСОБА_3 проте, фактично у половині проживає її син ОСОБА_1 . На початку літа 2020 року ОСОБА_1 почав проведення ремонтних робіт своєї частини житлового будинку із його перебудовою. Будівельні роботи проводяться ОСОБА_1 особисто без допомоги професійних робітників. У період з червня 2020 року по квітень 2021 року ОСОБА_1 проводив перебудову стін будинку, штукатурні та оздоблювальні роботи, а на початку травня 2021 року демонтував покрівлю на своїй частині житлового будинку з метою її заміни. Внаслідок цього у травні 2021 року відбулося залиття стелі частини будинку позивача, а саме: приміщення коридору, кухні, що призвело до пошкодження фасаду будинку. Внаслідок залиття, позивачу було завдано матеріальної шкоди. Оскільки сума матеріальних збитків у розмірі 19865 грн. 00 коп. не відшкодована, позивач просив суд стягнути ці кошти з відповідачів солідарно та покласти на відповідачів судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди 19 865 грн. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 2 000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн, а всього 8 908 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Водночас, у деліктних правовідносинах обов`язковою умовою відповідальності за завдані збитки, окрім наявності шкоди, є також протиправність поведінки заподіювача шкоди, причинний зв`язок між такою поведінкою та настанням шкоди, а також вина заподіювача. Позивач довів факт заподіяння йому шкоди та її розмір, у той час як ОСОБА_1 не довів відсутність його вини у заподіянні шкоди.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

Свою незгоду з вказаним рішенням обґрунтовує тим, що під час ухвалення даного рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та доказам, що знаходяться в матеріалах справи.

На підставі викладеного, просив суд апеляційної інстанції рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 липня 2022 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до ст.. 274 ч.1 п.1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ст.. 19 ч.6 п.1 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 369 ч.1 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи ціну позову, справа апеляційним судом розглядається без повідомлення її учасників.

Відповідно до ст.. 367 ч.1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (1/5 частина), ОСОБА_4 (1/5 частина) та ОСОБА_3 (3/5 частини), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Сапко М.В. 05.08.2013 року (а.с. 14), договором купівлі-продажу від 25.12.2013 року (а.с.83-84), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 219032193 від 04.08.2020 року (а.с. 10-13).

ОСОБА_2 та його сестра третя особа у справі ОСОБА_4 у належних їм частинах будинку не проживають. Влітку 2020 року ОСОБА_1 почав проведення ремонтних робіт частини житлового будинку належній ОСОБА_3 .

05.08.2020 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про проведення перевірки щодо проведення ремонтних робіт стороною відповідача у спірному будинку. Згідно відповіді управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 47-01.16/15 від 05.01.2021 року, управлінням проводяться організаційні заходи щодо вирішення питання призначення перевірки відносно зазначеного об`єкту.

З аналогічною заявою ОСОБА_2 повторно звернувся до управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 25.06.2021 року.

ОСОБА_2 зазначає, що внаслідок того, що ОСОБА_1 демонтував покрівлю на частині житлового будинку, належній його матері, з метою її заміни, відбулося залиття стелі частини будинку позивача, а саме: приміщення коридору, кухні, що призвело до пошкодження фасаду будинку.

Позивачу було завдано матеріальної шкоди, яка згідно висновку судового експерта Маківського М.В. № 34-21 від 31.05.2021 року складає 19865 грн 00 коп. (а.с. 27-41).

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наявність безпосереднього причинного зв`язку зі шкодою, завданою внаслідок того, що ОСОБА_1 демонтував покрівлю на частині житлового будинку, належній його матері, з метою її заміни, відбулося залиття стелі частини будинку позивача підтверджена наявними у справі матеріалами, зокрема висновком за результатом проведення експертного дослідженя. Відсутність вини ОСОБА_1 у завданні шкоди майну, належному ОСОБА_2 , не була доведена належними і допустимими доказами відповідача під час судового розгляду. Таким чином, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_2 у розмірі 19 865 грн.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та стягнення витрат, пов`язаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи, витрат на правничу допомогу та судового збору з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 - ч. 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч. 5 ст. 319 ЦК України). Держава не втручається у здійснення власником права власності (ч. 6 ст. 319 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 41 Конституції України та ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, як правильно вказав суд першої інстанції, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Апеляційний суд критично ставиться до висновків експерного дослідженя так як сам експерт в суді першої інстанції пояснив, що дослідження було проведено лише половини будинку, яка належить ОСОБА_2 . Невідомо яка конфігурація була раніше, проте протікання сталося через неякісне примикання покрівлі біля димохоту. В той же час експерт зазначав, що стан покрівлі ОСОБА_2 (металевий дах) не досліджувався.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження фіксування позивачем чи експертом, що саме зі сторони відповідача відбулося протікання покрівлі біля димоходу.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд не вбачає протиправної поведінки у діях відповідача щодо робіт по демонтажу покрівлі на частині будинку яка належить ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведення вини відповідача у завданні шкоди майну, належному позивачу ОСОБА_2 . Експертним висновком № 34-21 від 31 травня 2021 року вина відповідача у заподіянні шкоди також не встановлена.

Відтак, за відсутності таких обов`язкових елементів для наявності деліктної відповідальності як протиправність, вина заподіювача, а також причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача шкоди, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, а також вимоги про компенсацію понесених ним витрат за проведені експертизи, сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу за вказаних вище підстав також не можуть бути задоволені.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

З огляду на викладене, рішення суду на підставі п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1362 грн. підлягає компенсації за рахунок позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 липня 2022 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення 19 865 грн. майнової шкоди, 2 000 грн. витрат на проведення експертизи, 6 000 витрат на правничу допомогу та 908 грн. витрат на сплату судового збору відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1362 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням положень ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2022 року.

Головуючий суддя О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль