Справа №345/2136/22
Провадження № 2/345/785/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2022 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Якиміва Р.В.

секретаря судового засідання Гладенької Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуської міської ради про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва,-

з участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2021 року він є власником нежитлової будівлі, загальною площею 123,2 кв.м, що розміщена на земельній ділянці площею 0,0733 га, кадастровий номер :08:003:0020, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови по АДРЕСА_1 . Після придбання вказаного об`єкту нерухомості він без отримання дозвільних документів та оформлення права користування земельною ділянкою розпочав будівельні роботи щодо його реконструкції. 24.11.2021 року за наслідками проведення позапланової перевірки Відділом Державного архітектурно-будівельного контролю Калуської міської ради складено Акт перевірки, протокол про адміністративне правопорушення, припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, де встановлено, що ним розпочато будівельні роботи з реконструкції нежитлової будівлі шляхом надбудови та прибудови, без набуття права на використання будівельних робіт щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків належать до об`єктів з незначними наслідками (СС). 30.11.2021 року начальником Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Калуської міської ради на нього накладено штраф в розмірі 8 500,00 грн.. Вказаний штраф ним оплачено. Рішенням суду від 28.03.2022 року та додатковим рішенням від 13.05.2022 року визнано незаконною бездіяльність Калуської міської ради щодо неприйняття в місячний строк рішення про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,0733 га, кадастровий номер :08:003:0020та зобов`язано повторно розглянути його заяву про викуп ним цієї земельної ділянки. Рішенням Калуської міської ради від 26.05.2022 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на викуп вказаної земельної ділянки у зв`язку із здійсненням ним самочинного будівництва. Рішенням Калуської міської ради від 30.06.2022 року вказану земельну ділянку позивачу надано в оренду терміном на 5 років. Разом з тим, йому було роз`яснено, право власності на самочинне будівництво може бути визнане за особою , яка здійснила таке будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно за рішенням суду. Враховуючи наведене він звернувся з вказаним позовом до суду. У зв`язку з тим, що ним здійснено реконструкцію належного йому об`єкта нерухомого майна без набуття права на виконання будівельних робіт на земельній ділянці , що не перебувала у його користуванні , однак згодом була надана Калуською міською радою під уже самочинно реконструйований об`єкт нерухомості , він просить у судовому порядку вирішити питання визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва нежитлову будівлю загальною площею 529,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

02.09.2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у відповідності до якого вони позову не визнають з тих підстав, що позивачем порушено порядок права власності на самочинну забудову, а саме він звернувся з вказаним позовом до суду за відсутності досудового врегулювання вказаного питання, а саме за відсутності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. У позові відсутні дані про звернення позивача до органу державного будівельного архітектурного контролю для набуття права на виконання будівельних робіт та прийняття об`єкта до експлуатації у встановленому законом порядку, а відразу звернувся з позовом до суду. Інформація про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об`єкту та вводу його до експлуатації у встановленому законодавством порядку відсутня. На підставі наведеного просить у задоволенні позову відмовити.

05.09.2022 року представник позивача надіслав суду відповідь на відзив на позовну заяву у якому зазначив, що всупереч мотивації представника відповідача про те,що позивачем не вказано, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого дають підстави вважати про наявність спору про право, оскільки у відповідності до Постанови ПССУ від 30.03.2012 року розписано процедуру вирішення питання визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва в судовому порядку без попереднього звернення до компетентного органу , що має місце у даній справі. Особа, яка здійснила самочинне будівництво дійсно має звертатись до компетентного органу за вирішенням питання прийняття в експлуатацію об`єкта самочинного будівництва, але тільки після визнання в судовому порядку права власності на такий об`єкт, а не перед зверненням до суду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю загальною площею 529,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав з підстав наведених у відзиві на позов та просить відмовити у його задоволенні.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином, ст. 376 ЦК України передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 цієї статті), і встановлено випадки, коли право власності на самочинне будівництво може бути визнане за рішенням суду за особою, що здійснила самочинне будівництво, або за власником земельної ділянки.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

У пункті 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 роз`яснено, що, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку маг залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з`ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання.

Аналіз вищезазначеного дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе лише у тому разі, якщо в прийнятті такого об`єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 28.09.2021 року ОСОБА_1 купив нежитлову будівлю, загальною площею 123,2 кв.м, що розміщена на земельній ділянці площею 0,0733 га, кадастровий номер :08:003:0020, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови по АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №277083202 від 28.09.2021 року ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлова будівля загальною площею 123,2 , що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.10).

У відповідності до акту відділу державного архітектурно-будівельного контролю Калуської міської ради від 24.11.2021 року в результаті перевірки було встановлено реконструкцію нежилої будівлі по АДРЕСА_1 без набуття права на виконання будівельних робіт щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків належать до об`єктів з незначними наслідками (СС) (а.с.14-30) та згідно припису від 24.11.2011 року ОСОБА_1 зобов`язано зупинити розпочаті будівельні роботи, усунути порушення виявлені порушення у сфері містобудівної діяльності, отримати документ на право володіння земельною ділянкою та набути право на виконання будівельних робіт (а.с.35-36).

30.11.2021 року начальником Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Калуської міської ради на нього накладено штраф в розмірі 8 500,00 грн.. Вказаний штраф ним оплачено (а.с.37-39,40).

Згідно рішення суду від 28.03.2022 року та додаткового рішення від 13.05.2022 року визнано незаконною бездіяльність Калуської міської ради щодо неприйняття в місячний строк рішення про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,0733 га, кадастровий номер :08:003:0020та зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про викуп ним цієї земельної ділянки (а.с.43-45,46-47).

Згідно рішення Калуської міської ради від 26.05.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на викуп вказаної земельної ділянки у зв`язку із здійсненням ним самочинного будівництва (а.с.48).

Рішенням Калуської міської ради від 30.06.2022 року земельну ділянку площею 0,0733 га, кадастровий номер :08:003:0020 ОСОБА_1 надано в оренду терміном на 5 років (а.с.49-50) та 30.06.2022 року укладено з ним договір оренди вказаної земельної ділянки на строк до 30.06.2027 року (а.с.51-54).

Як вбачається з технічного паспорту від 27.07.2022 року, при виготовленні даного технічного паспорту на нежитлову будівлю загальною площею 529,6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 від 27.07.2022 року, позивачем не представлено дозвільних документів на виконання зазначеного виду робіт (а.с.57-60).

Згідно з витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №ТІ01:2212-9975-9638-2328 обстежено нежитлову будівлю загальною площею 123,2 , що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 62-63) та з якого вбачається, що проведено реконструкцію даного нежитлового приміщення в 2022 році та заявником не представлено дозвільних документів на виконання зазначеного виду робіт.

Як вбачається з висновку експертного дослідження №07/02-2022 від 16.02.2022 року проведені будівельні роботи з реконструкції та надбудови нежитлової будівлі загальною площею 531,0 кв.м. по АДРЕСА_1 відповідають державним стандартам, будівельним нормамі правилам, нормативним актам з пожежної безпеки, санітарному законодавству (а.с.65-67).

Доказів того, що орендодавцем надавалось погодження стосовно реконструкції розташованого на орендованій земельній ділянці об`єкту нерухомого майна позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про основи містобудування» містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій. Містобудівна документація є основою для вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів містобудування та упорядкування територій.

Державні будівельні норми А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» встановлюють склад та зміст проектної документації на нове будівництво, реконструкцію, капітальний ремонт та технічне переоснащення будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів або їх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до п. 49 Постанови Кабінету міністрів України від 17.10.2013 № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» визначено, що для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає, серед іншого документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Аналогічну норму містить ч.2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрацію прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законом порядку.

При цьому, відповідно до п. 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294, Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань у визначених законодавством випадках приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає відповідні сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації); видає дозволи на виконання будівельних робіт, відмовляє у видачі таких дозволів, анулює дозволи на виконання будівельних робіт та інше.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 «Про Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» затверджено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, який визначає процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Так, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами сертифіката. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів в порядку, іншому, ніж встановлено вищевказаними нормативними актами, не передбачено.

Судом установлено, що позивач до компетентних органів із заявою щодо надання йому дозволу на проведення будівельних робіт не звертався, не отримував будівельний паспорт та технічні умови, а спірне нежитлове приміщення не прийнято в експлуатацію та не складений відповідний акт, не подана відповідна декларація, а в долучених до позовної заяви матеріалах, а саме в технічному паспорті від 22.07.2022 року та у висновку експертного дослідження від 16.02.2022 року наявні розбіжності в загальній площі спірної нежитлової будівлі, відповідно: 529,6 кв.м. 531,0 кв.м., що виключає можливість визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва на підставі рішення суду.

При виготовленні технічного паспорту на спірну нежитлову будівлю від 27.07.2022 року позивачем не представлено дозвільних документів на виконання зазначеного виду робіт.

Крім того, позивач, будучи власником частини спірної нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 площею 123,2 кв.м, повторно просить визнати право власності на неї, яка входить в склад загальної самочинної будівлі.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на самочинне будівництво, а саме: нежитлову будівлю загальною площею 529,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 331,375,376,392 ЦК України, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 247, 258-259, 263, 265, 268, 273,274, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Калуської міської ради про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Калуська міська рада, адреса: вул.Івана Франка,1 м.Калуш Івано-Франківська область, .

Повне рішення складено 22.11.2022 .

Суддя