ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/11624/22

Провадження № 22-ц/4820/1701/22

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/11624/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , поданою її представником - адвокатом Ксьондзиком Юрієм Юрійовичем, на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2022 року в складі судді Салоїд Н.М. у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 до подачі позову звернулася до суду з заявою про забезпечення позову і просила накласти арешт на: 1/3 частину офісних приміщень загальною площею 40.5 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); 1/3 частину офісних приміщень загальною площею 65.7 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); 1/3 частину офісних приміщень загальною площею 108.7 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); 1/3 частину офісних приміщень загальною площею 115 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) які належить ПП «КАВЕМ» та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому заявник посилалася, що вона має намір звернутися до суду з позовом до відповідача, оскільки між ними існує спір щодо спадкового майна. Так, 22 лютого 2001 року ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заснував ПП «КАВЕМ», що створене шляхом реорганізації ТОВ «Господарчі дрібниці» та є правонаступником усіх його майнових і немайнових прав та обов`язків, а в листопаді 2001 року уклав шлюб із ОСОБА_3 . Позивачка вказує, що ОСОБА_3 13 травня 2021 року відповідно до Свідоцтва про право власності, як дружина після смерті чоловіка отримала 1/2 частки в статутному капіталі ПП «КАВЕМ».

Також, ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідачка, діти спадкодавця ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_6 та батьки спадкодавця ОСОБА_8 і ОСОБА_9 є спадкоємцями першої черги.

ОСОБА_8 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_9 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, не оформивши право власності на успадковану частку майна спадкодавця ОСОБА_5 , однак заповіла це майно ОСОБА_1 , тому 13 травня 2021 року вона оформила свої спадкові права та є власником 1/6 частки в статутному капіталі ПП «КАВЕМ», як спадкоємиця ОСОБА_9 за заповітом.

Позивачка зазначає, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.05.2021 слідує, що спадкоємцями майна ОСОБА_5 є ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_6 по 1/12 частки кожен спадкового майна і позивачка, яка є власницею 1/6 частки цього ж майна та ОСОБА_3 , як дружина спадкодавця, є власником 1/2 частки статутного капіталу ПП «КАВЕМ».

ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_10 безпідставно отримала Свідоцтво про право власності на 1/2 частки майна в статутному капіталі ПП «КАВЕМ», адже підприємство засновано і статутний капітал сформовано до укладення шлюбу і ПП не є спільною сумісною власністю подружжя, чим порушено право позивачки на отримання 1/3 (1/6+1/6) частки в статутному капіталі підприємства.

Таким чином, між сторонами існує спір щодо спадкового майна в зв`язку з чим існує загроза невиконання рішення суду та гарантування ефективного захисту прав позивача в разі задоволення позову.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2022 року подану заяву задоволено та накладено арешт на: 1/3 частину офісних приміщень загальною площею 40.5 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); 1/3 частину офісних приміщень загальною площею 65.7 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); 1/3 частину офісних приміщень загальною площею 108.7 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); 1/3 частину офісних приміщень загальною площею 115 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) які належить ПП «КАВЕМ» та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 не погодилася з ухвалою суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, вказує на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права. Апелянтка посилається, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову допустила зловживання своїми процесуальними правами, оскільки в провадженні Хмельницького міськрайонного суду вже знаходилася справа за її позовом з тим самим предметом та з тих самих підстав, тобто заявник вже ініціювала розгляд судом позову про визнання Свідоцтва про право власності на частку в статутному капіталі недійсним та його скасування, проте за наслідками розгляду справи, в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено і на даний час справа знаходиться в суді касаційної інстанції. Крім того, під час розгляду справи № 686/20282/21 ОСОБА_1 вже зверталася із заявою про забезпечення позову, яка була задоволена, проте ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25 травня 2021 року вжиті заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту були скасовані. На думку апелянтки заявниця намагається ввести суди в оману щодо наміру подавати новий цивільній позов, оскільки її вимоги вже були предметом розгляду в іншій цивільній справі в якій зокрема і вирішувалося питання щодо вжиття та скасування заходів забезпечення позову. Також вказує ОСОБА_3 що судом не було залучено орган опіки та піклування участь якого є обов`язковою, оскільки право власності на спірне спадкове майна належить окрім ОСОБА_3 ще й її неповнолітнім дітям. Задовольняючи подану заяву про забезпечення позову, суд першої станції абсолютно не обґрунтував доцільність застосування заходів забезпечення позову, не окреслив коло ризиків, які можуть настати в разі відмови в задоволенні поданої заяви, крім того застосовані заходи забезпечення позову не відповідають критеріям співмірності та адекватності.

Тому ОСОБА_3 , просила скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2022 року та постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що твердження відповідача про зловживання нею своїми процесуальними правами не відповідають дійсності, оскільки вона захищаючи своє порушене право подала новий позов до суду, оскільки в попередній справ їй було відмовлено в задоволенні її позовних вимог, оскільки до участі в справі не притягнуто всіх осіб права яких можуть порушуватися рішенням суду в разі задоволення її позовних вимог. Оскільки сторонами в справі є неповнолітні особи, тому питання щодо залучення до участі в справі може вирішуватися до закінчення підготовчого провадження, або буде зазначено позивачем при подачі нового позову до суду. Крім того, застосовані судом заходи забезпечення позову ніяким чином не спричиняють збитків відповідачам, не обмежують їх право на користування майном, адже накладений арешт лише забороняє відповідачам відчужувати спірне майно до вирішення спору в суді.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню а ухвала суду скасуванню.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 10 червня 2022 року до подачі позову звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

В своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 , описавши вищевказані фактичні обставини, вказала, що між нею та відповідачами по справі ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_6 існує спір щодо спадкового майна яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , вона має намір звернутись до суду з позовом, де предметом буде визнання недійсним Свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на 1/2 частки в статутному капіталі ПП «КАВЕМ», а тому з метою недопущення відповідачами відчуження спірного майна на користь третіх осіб просила накласти на нього арешт.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Серед видів забезпечення позову є: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також забезпечити позов іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову предметом позову у даній справі буде вимога позивача про визнання недійсним Свідоцтва про право власності від 13.05.2021 на Ѕ частки в статутному капіталі ПП «КАВЕМ» видане на ім`я ОСОБА_3 ; скасування відповідного запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на 1/3 частки в статутному капіталі ПП «КАВЕМ».

Відповідно до пунктів 4.1, 4.3 розділу 1У Статуту Приватного Підприємства «КАВЕМ», що зареєстрований 22.02.2001, майно підприємства є власністю громадянина України ОСОБА_5 , який далі іменується «ВЛАСНИК»; статутний фонд «підприємства» становить 9400 гривень.

Також, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 травня 2021 року сума статутного капіталу Підприємства складає 95000 грн.

Отже з наявних в матеріалах справи даних вбачається, що на час подання заяви про забезпечення позову статутний капітал ПП «КАВЕМ» складається з грошових коштів в сумі 95000 грн.

При цьому відсутні будь-які дані, що нерухоме майно, на яке просить накласти арешт заявник, входить до статутного капіталу товариства як його частка, внесена засновником.

Дане нерухоме майно є власністю підприємства та не є предметом даного спору між сторонами, а предмет спору є частка в статутному капіталі у вигляді грошових коштів.

Таким чином колегія суддів вважає, що запропонований позивачем спосіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на: 1/3 частину офісних приміщень загальною площею 40.5 кв.м.; 1/3 частину офісних приміщень загальною площею 65.7 кв.м.; 1/3 частину офісних приміщень загальною площею 108.7 кв.м.; 1/3 частину офісних приміщень загальною площею 115 кв.м., які належить ПП «КАВЕМ» по АДРЕСА_1 не відповідає позовним вимогам та предмету позову.

Заявником не наведено належних та переконливих доказів на підтвердження того, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення на спірне нерухоме майно арешту буде співмірним із заявленими позовними вимогами, та невжиття саме такого виду забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Посилання в заяві, що ОСОБА_3 , володіючи часткою, що має вирішальний вплив при прийнятті рішення про продаж майна підприємства, може відчужити майно підприємства, чим порушить майнові права заявника, яка в послідуючому може мати право на частину майна підприємства як володілець частки статутного капіталу, не можуть бути взяті до уваги, так як фактично заявник таким чином хоче захистити свої можливі майбутні права на нерухоме майно підприємства, яке не є предметом розгляду даної справи.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

За таких умов, запропонований позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно підприємства не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права на володіння частки в статутному капіталі підприємства та не є співмірним із заявленими позовними вимогами у даній справі, у зв`язку з чим у суду першої інстанції були відсутні підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно підприємства.

На вказані обставини суд першої інстанції в повній мірі уваги не звернув, не дав їм оцінку, а тому вказана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану її представником - адвокатом Ксьондзиком Юрієм Юрійовичем, задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2022 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова