Номер провадження: 22-ц/813/2032/22
Справа № 947/2004/20
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Заїкіна А.П., Сегеди С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 59-Д» про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року, Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 59-Д», в якому з урахуванням уточнень (Том І: а.с. 240-246) просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 8 500 грн. 47 коп., яка складається з: заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 29.09.2017 року по 30.03.2018 року у розмірі 1 175 грн. 09 коп., за послуги з опалення за період з 31.10.2017 року по 30.03.2018 року у розмірі 4 581 грн. 36 коп., інфляційні втрати у розмірі 800 грн. 91 коп., 3% річних, нараховані на суму заборгованості у розмірі 266 грн. 33 коп. та пеня, нарахована на заборгованість у розмірі 1 676 грн. 78 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року позов Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 59-Д» про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» (місцезнаходження: 65122, м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, буд. 59Д, , р/р НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», код банк 380805) заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 47 коп., з яких: заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 29.09.2017 року по 30.03.2018 року у розмірі 1 175 (одна тисяча сто сімдесят п`ять) грн. 09 коп., за послуги з опалення з 31.10.2017 року по 30.03.2018 року у розмірі 4 581 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят одна) грн. 36 коп., інфляційні втрати у розмірі 800 (вісімсот) грн. 91 коп., 3 % річних, нараховані на суму заборгованості у розмірі 266 (двісті шістдесят шість) грн.. 33 коп. та пеня, нарахована на заборгованість у розмірі 1 676 (одна тисяча шістсот сімдесят шість) грн. 78 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» (місцезнаходження: 65122, м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, буд. 59Д, , р/р НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», код банк 380805) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОК «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період 0 29.09.2017 року по 30.03.2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу, Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ», посилаючись на її необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року- відхилити та рішення залишити без змін.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції, вищезазначеним вимогам закону не відповідає, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОК «МЖСТ ДОМ» за організаційно-правовою формою є обслуговуючим кооперативом, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т. 1 а.с. 10), а також витягу із статуту ОК «МЖСТ ДОМ» (т. 1 а.с. 11).

ОК «МЖСТ ДОМ» надавав житлово-комунальні послуги мешканцям багатоквартирного житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до положень чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про кооперацію» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положень Статуту ОК «МЖСТ ДОМ», рішень Загальних Зборів його членів, затверджених тарифів кооперативу, а також забезпечує утримання вказаного будинку і споруд та прибудинкової території до нього відповідно до Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, - затвердженого постановою КМУ від 20.05.2009 р. № 529.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію», обслуговуючий кооператив (яким є ОК «МЖСТ ДОМ») - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про кооперацію», ОК «МЖСТ ДОМ» діє на підставі Статуту ОК «МЖСТ ДОМ», затвердженого рішенням установчих зборів учасників Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» від 08 січня 2011 р.

Згідно з п. 1.4 Статуту ОК «МЖСТ ДОМ», кооператив діє на засадах самофінансування, у тому числі, у вільно конвертованій валюті, володіє майном, виступає від свого імені у цивільному обігу, має право від свого імені укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права і нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем у загальному, господарському, адміністративному та третейському суді, володіє іншими правами, наданими законодавством України та міжнародними договорами для юридичних осіб.

Згідно із ст. 15 Закону України «Про кооперацію», до компетенції загальних зборів членів кооперативу відносяться, зокрема, затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу. Рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу.

Відповідно до п. 5.3.3 Статуту ОК «МЖСТ ДОМ», одним із виключних видів некомерційної господарської діяльності Кооперативу є обслуговування інфраструктури об`єктів будівництва та управління ними.

Судом встановлено, що 06.03.2018 року багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 ОК «МЖСТ ДОМ» було передано в управління (з балансу на баланс) ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д», про що свідчить акт вилучення та передачі майна стягувачу від 06.03.2018 року (т. 1 а.с. 14-15).

Тобто, до 06.03.2018 року ОК «МЖСТ ДОМ» забезпечував надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується договорами, зокрема, договором про послуги водопостачання та водовідведення № 191/1 від 08.02.2011 року, укладеним між ТОВ «Інфокс» та ОК «МЖСТ ДОМ», договором на вивіз твердих побутових відходів № 280ожк97, від 01.03.2011 року, укладеним між ТОВ «Союз» та ОК «МЖСТ ДОМ», договором № 37с/12, від 25.10.2012 року, укладеним між ТОВ «Укрінтерм» та ОК «МЖСТ ДОМ» (т. 1 а. с. 16-22).

Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідач - ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 32).

Судом також встановлено, що 12.10.2011 року між ОСОБА_1 та ОК «МЖСТ ДОМ» було укладено договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території № 16-д та договір про надання послуг з опалення, постачання холодної та гарячої води № 16-б/1, якими встановлюється обов`язок споживача ОСОБА_1 своєчасно оплачувати за спожиті послуги (т. 1 а.с. 28-31).

Відповідно до п. 7.1. та 9.1. зазначених договорів, ці договори укладаються на один рік і набирають чинності з дати його підписання. Договір вважається щороку продовженим, крім випадку переходу прав виконавця до іншої організації, згідно чинного законодавства.

Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки було укладено договір і на його виконання позивач надавав житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користувався.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОК «МЖСТ ДОМ», районний суд виходив з того, що між ОК «МЖСТ ДОМ» та ОСОБА_1 були укладені договори на надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим, між позивачем та відповідачем існували договірні відносини до моменту переходу прав виконавця до іншої організації, тобто до моменту, як багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_2 , було передано з балансу ОК «МЖСТ ДОМ» на баланс ОСББ «Вільямса 59-Д», у звязку із чим, суд прийшов до висновку, що обставини, якими ОК «МЖСТ ДОМ» обґрунтовує свої вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, так як підтверджуються відповідними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, ст. 322 ЦК України, передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Апеляційним розглядом справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 (Том І: а.с. 32).

Будинок АДРЕСА_2 , в якому розташована квартира відповідача перебував на обслуговуванні ОК «МЖСТ ДОМ», який за організаційно-правовою формою був обслуговуючим кооперативом та надавав житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного багатоквартирного житлового будинку, відповідно до положень чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про кооперацію», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положень Статуту ОК «МЖСТ ДОМ», рішень Загальних Зборів його членів, затверджених тарифів кооперативу, а також забезпечував утримання вказаного будинку і споруд та прибудинкової території до нього відповідно до Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, - затвердженого постановою КМУ від 20.05.2009 р. № 529.

Також із матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2016 року співвласниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , було прийнято рішення про створення ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д».

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № від 24.01.2019, ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д» було зареєстровано 22.06.2016 року, ідентифікаційний код юридичної особи: 40587458.

Відповідно до витягу з протоколу №2 від 28.08.2016 року зборів співвласників багатоквартирного будинку, за місцезнаходженням: АДРЕСА_2 , співвласниками вказаного багатоквартирного будинку було прийнято рішення про прийняття багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 - в управління та на баланс ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д».

Згідно з рішенням господарського суду Одеської області від 03.04.2017 року по справі №916/3484/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2017 року, зобов`язано ОК «МЖСТ ДОМ» передати в управління (на баланс) ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д» багатоквартирний житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , разом з технічною документацією.

Зазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що у ОК «МЖСТ ДОМ», починаючи з 22.06.2016 року виник обов`язок у тримісячний строк забезпечити передачу будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 на баланс ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д».

Однак, лише 06.03.2018 року багатоквартирний житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 було передано кооперативом в управління (з балансу на баланс) ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д», в примусовому порядку, про що свідчить Акт вилучення і передачі майна стягувані від 06.03.2018 року.

Згідно розрахунку, наданому позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за житлово комунальні послуги перед ОК «МЖСТ ДОМ» за період з 29.09.2017 року по 30.03.2018 року складає 8 500 грн. 47 коп., яка складається з:

-заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з 29.09.2017 року по 30.03.2018 року у розмірі 1 175 грн. 09 коп.,

-заборгованості за послуги з опалення за період з 31.10.2017 року по 30.03.2018 року у розмірі 4 581 грн. 36 коп.,

-інфляційніх втрат у розмірі 800 грн. 91 коп.,

-3% річних, нарахованих на суму заборгованості у розмірі 266 грн. 33 коп.

-та пені, нарахованої на заборгованість у розмірі 1 676 грн. 78 коп. (т. 1 а.с. 33-35).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Положення вказаної норми жодним чином не спростовує факту існування договірних відносин без наявності укладеного у письмовій формі договору.

Статтями 20 та 21 цього Закону визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема: укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору; оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. В свою чергу обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

Такий обов`язок власника встановлений і ст. 360 ЦК України, згідно з якою співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у втратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно зі ст. ст.15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний в тому числі: забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦК України, власники квартир для забезпечення експлуатації багатоквартирного житлового будинку, користування квартирами та спільним майном житлового будинку можуть створювати об`єднання власників квартир (житла).

За змістом ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

У відповідності до ч.3 ст.12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання

Як встановлено ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання зокрема утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України, в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.

Газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства.

Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальним зборами об`єднання.

За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», витрати на управління багатоквартирним будинком включають:

1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку;

2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку;

3) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності;

4) витрати на сплату винагороди управителю вразі його залучення;

5) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.

Із уточненої позовної заяви вбачається, що предметом спору по даній справі є заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 29.09.2017 року по 30.03.2018 року з оплати по утриманню будинку та прибудинкової території та оплати за опалення з 31.10.2017 року по 30.03.2018 року, а також вимоги по стягненню інфляційних витрат та 3% річних у зв`язку із несвоєчасною оплатою зазначених послуг (Том І: а.с. 1-8, 240-246).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОК «МЖСТ ДОМ» не надавав самостійно послуг по опаленню, а лише як сторона договору повинен був оплатити рахунок виставлений організацією, яка таку послугу надавала. В даному випадку позивачем не було надано належних та допустимих доказів того, що після передання будинку на баланс об`єднанню співвласників у обслуговуючому кооперативі залишилась заборгованість за отримане опалення та у зазначену заборгованість також була виставлена інфляційна складова за несвоєчасність розрахунку.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано той факт, що згідно встановлених рішенням господарського суду від 03.04.2017 року по справі №916/3484/16 обставин, які у відповідності до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК не потребують додаткового доказування, після реєстрації 22.06.2016 року ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д» у ОК «МЖСТ ДОМ» виникло зобов`язання у тримісячний строк здійснити передачу будинку на баланс ОСББ «ВІЛЬЯМСА 59-Д».

Колегія суддів також зазначає, що порушення позивачем зазначених вимог щодо передачі будинку з балансу на баланс свідчить про те, що надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території здійснювалось кооперативом всупереч діючого законодавства, на власний розсуд та ризик, що не може розцінюватись судом, як належне виконання послуг, які потребують оплати споживачем, в даному випадку відповідачем ОСОБА_1 .

Також судом першої інстанції не було враховано, що ОК «МЖСТ ДОМ» не має ліцензій на здійснення господарської діяльності, а саме: на надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, а також на виробництво, транспортування і постачання теплової енергії, а тому не мав права на надання даних видів послуг, що передбачено п.29 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності, від 02.03.2015 року, № 222-VІІІ, з наступними змінами.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд зазначає, що представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

З огляду на викладені обставини в своїй сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду - скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 59-Д» про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд виходить із такого розрахунку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, необхідно відповідно провести і розподіл судових витрат.

Так, за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 3153,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №18 від 22.01.2021 року (Том ІІІ: а.с. 129), у зв`язку із чим, сплачений ОСОБА_1 судовий збір підлягає стягненню на її користь з ОК «МЖСТ ДОМ».

Дана справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2020 року скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенн позовних вимог Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 59-Д» про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг відмовити.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» (місцезнаходження: 65122, м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, буд. 59Д, , р/р НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», код банк 380805) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3153 (три тисячі сто пятьдесят три) гривні, 00 копійок, у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 21.11.2022 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: А.П. Заїкін

С.М. Сегеда