Дата документу 22.11.2022
Справа № 501/3591/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Ботвінцева А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (треті особи: приватний нотаріус Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Котик Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Перчеклій Інесса Миколаївна, ОСОБА_3 ) про визнання недійсними договорів дарування, -

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської звернувся ОСОБА_1 з позовом до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в якому просить:

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 від 26 лютого 2021 року, кадастровий номер :02:004:3355, посвідчений приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М. та скасувати його державну реєстрацію;

- визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 , від 26 лютого 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М. та скасувати його державну реєстрацію;

- визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 , від 07 вересня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Котик Н.В. та скасувати його державну реєстрацію.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що ОСОБА_4 була його дружиною. 26 лютого 2021 року він подарував їй земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , та квартиру АДРЕСА_2 . Договори дарування були посвідчені нотаріусом.

В подальшому ОСОБА_4 подарувала квартиру АДРЕСА_2 своєму сину ОСОБА_5 . Позивач вважав, що 26.02.2021 при укладанні договору дарування земельної ділянки та квартири ОСОБА_4 , з його боку була здійснена помилка щодо природи правочину, і що він не бажав укладати з дружиною договори дарування, а бажав укласти договори довічного утримання.

В судовому засіданні 10 листопада 2022 року позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що з липня 2020 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_4 . Сімейні відносини були добрими до серпня 2021 року, коли відповідачка звернулась до поліції з заявою про нібито застосування ним насильства щодо неї, яке він заперечує. Він не потребував та не потребує стороннього догляду, однак з 17 лютого по 22 березня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні, очікував хірургічного втручання та з врахуванням свого віку, побоювався за своє життя. У зв`язку з цим вирішив зробити добру справу та подарувати відповідачці майно щоб уникнути спорів щодо спадщини між його родичами та відповідачкою. В період лікування відповідачка як дружина надавала йому необхідну допомогу. Відповідачка в період шлюбу не мала власних доходів, тоді як він такі доходи мав. Вважає що відповідачка порушила умови договорів дарування, оскільки розлучилась з ним.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 з позовом не погодилась, посилаючись на те, що договори дарування позивач вчинив за своєї ініціативи та у відповідності до своєї волі (а.с.52-56).

В судовому засіданні 10 листопада 2022 року представник відповідачки адвокат Котик Ф.І., заперечуючи позовні вимоги, послався на те, що позивач, незважаючи на свій поважний вік, вів активний економічний та соціальний спосіб життя; ні за віком, ні за станом здоров`я не потребував стороннього догляду, в тому числі на час вчинення оспорюваних угод; у власності мав три квартири, одну з яких подарував відповідачці та в якій не проживав; відповідачка фактично прийняла подарунок та несла витрати по утриманню подарованого майна з моменту дарування; зміст договорів дарування не допускає іншого їх тлумачення ніж дарування; вимога про визнання договору дарування від 21 вересня 2021 року не відповідає можливому способу судового захисту. Позивач ОСОБА_1 не довів, що при укладанні договору дарування земельної ділянки та квартири ОСОБА_4 26.02.2021 з його боку була здійснена помилка щодо природи правочину.

Відповідач ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву, в якій просив у задоволені позову відмовити, а справу розглядати за його відсутності (а.с.106).

Третя особа приватний нотаріус Перчеклій І.М. подала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі (а.с.96).

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_5 17.01.2022 продав належну йому квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_3 .

Залучена до участі у справі на підставі ухвали суду від 03 жовтня 2022 року третя особа ОСОБА_3 та її представник адвокат Ботвінцев А.М. в судовому засіданні просили в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, в зв`язку з тим, що позивач у даній справі вибрав неналежний спосіб захисту своїх прав стосовно дарування, а потім і продажу спірної квартири АДРЕСА_2 .

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 січня 2020 року ОСОБА_1 уклав угоду купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному фонді МПП «Каштан» (а.с.154). Того ж дня ОСОБА_1 підписав нотаріально-посвідчену заяву як власник МПП «Каштан» про свій вихід із складу засновників підприємства та про відсутність майнових і фінансових претензій до підприємства, про свою згоду на внесення відповідних змін до установчих документів підприємства (а.с.153).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2022 року, 09 листопада 2020 року на ім`я ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право власності від 08.07.1993 року, а 28 січня 2020 року на ім`я ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 55,6 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 28 січня 2020 року (а.с.151-152).

02 липня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено шлюб (а.с.121).

За поясненнями позивача в судовому засіданні шлюб було укладено добровільно та з наміром створення сім`ї.

Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що позивач незадовго до укладення оспорюваних договорів вів активний соціально-економічний спосіб життя, до січня 2020 року був власником приватного підприємства та мав досвід реєстрації нерухомого майна, вчинення угод, в тому числі нотаріально посвідчених, уклав шлюб з метою створення нової сім`ї, а на час вчинення оспорюваних угод дарування був власником трьох квартир з врахуванням подарованої. Із пояснень позивача в судовому засіданні слідує, що він з відповідачкою мешкали в квартирі АДРЕСА_4 , тобто в іншій, ніж подарована, квартирі.

Згідно виписки із медичної карти КНП «Чорноморська лікарня» ОСОБА_1 з 17 лютого по 23 березня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні. Виписаний в задовільному стані на амбулаторне лікування. (а.с.21). Позивачем не надано доказів його потреби в постійному сторонньому догляді і необхідність такого догляду він заперечив у своїх поясненнях в судовому засіданні.

Згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Перчеклій І.М. 26 лютого 2021 року, реєстровий №335, ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 безоплатно, а обдарована прийняла у власність квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 30,4 кв.м. (а.с.87-88).

У вказаному договорі зазначено наступне: «Дарувальник стверджує, що дарування здійснюється ним без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного, так і морального» (п.5)…; «Сторони стверджують, що однаково розуміють значення і умови цього Договору та його правові наслідки, підтверджують дійсність намірів при його укладенні, а також те, що цей Договір не носить характеру уявного чи удаваного правочину… Сторони розуміють, що за своєю природою договір дарування є безоплатним, а тому ОСОБА_7 не має права вимагати від обдарованої вчинення на свою користь будь-яких дій майнового або немайнового характеру» (п.7); «прийняттям дарунка вважається одержання Обдарованою оригінального примірника цього Договору після його нотаріального посвідчення. Обдарована свідчить, що вона дарунок приймає» (п.12); «Текст договору прочитаний … сторонами, особисто вголос, в присутності нотаріуса, та зачитаний нотаріусом. Зміст Договору та зміст чинного законодавства України нотаріусом роз`яснений, сторонам зрозумілий і відповідає… дійсним намірам» (п.15) (а.с.87-88).

Згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Перчеклій І.М. 26 лютого 2021 року, реєстровий №336, ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 безоплатно, а обдарована прийняла у власність земельну ділянку площею 0,0101 га, кадастровий номер :02:004:3355, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.92-93).

У вказаному договорі зазначено наступне: «Сторони підтверджують, що цей договір не носить характер уявного та удаваного правочину, ОСОБА_7 стверджує, що дарування здійснено за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства як фізичного, так і морального, що йому зрозуміла природа цього правочину» (п.9); «…передача земельної ділянки та документів на зазначену земельну ділянку здійснено» (п.13) ; «Текст Договору прочитаний нами особисто вголос, в присутності нотаріуса, та зачитаний нотаріусом. Зміст Договору та зміст норм чинного законодавства України, нотаріусом роз`яснений та нам зрозумілий і відповідає нашим дійсним намірам. Правові наслідки підписання цього Договору нам зрозумілі» (п.16) (а.с.92-93).

Отже зміст вказаних договорів дарування, які були прочитані в тому числі особисто позивачем, є чітким та зрозумілим і не дає підстав для розумних сумнівів в його правовій природі як договорів дарування.

Відповідачем надано до суду копії банківських квитанцій про сплату від імені ОСОБА_4 комунальних послуг по АДРЕСА_5 , за період з лютого 2021 року та в подальшому (а.с.146-149).

Згідно довідки ГО «Сокіл» за місцем знаходження подарованої земельної ділянки, заборгованість по членським внескам і комунальним послугам по земельній ділянці № НОМЕР_1 відсутня (а.с.150).

Вказані обставини підтверджують фактичне прийняття подарованого майна відповідачкою та несення нею витрат по його утриманню.

28 серпня 2021 року ОСОБА_4 зверталась до поліції з заявою про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , яке мало місце 26 липня 2021 року, що підтверджується копіями її заяви та талону-повідомлення №14825 від 28 серпня 2021 року (а.с.134,135).

Згідно Акту судово-медичного дослідження від 27 липня 2021 року у ОСОБА_4 під час огляду були виявлені тілесні ушкодження у виді синців лівої бічної поверхні грудної клітини і лівого плеча, садна ділянки лівого плечового суглобу (а.с.137).

В постанові про закриття кримінального провадження від 29 вересня 2021 року дізнавачем зазначено, що 20 вересня 2021 року будучи опитаним ОСОБА_1 показав, що за час спільного мешкання з дружиною будь яких тілесних ушкоджень їй не спричиняв, а з 27 серпня 2021 року вони спільно не мешкають, звідки в неї з`явились тілесні ушкодження йому не відомо (а.с.138).

В своїй позовній заяві про розірвання шлюбу, датованій 20 вересня 2021 року, ОСОБА_1 зазначав, що після того, як він у лютому 2021 року, знаходячись під впливом лікарських засобів та погодившись на вмовляння ОСОБА_4 , подарував їй квартиру та земельну ділянку, їх стосунки погіршились, відповідачка почала вести себе агресивно та зневажливо по відношенню до нього. Незважаючи на те, що говорила, що любить та ніколи не залишить його, після укладення зазначених правочинів сказала, що він їй більше не потрібний, що було образливо, оскільки він дійсно щиро кохав її та намагався зробити усе заради її щастя (а.с.139-140).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10 січня 2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.144-145).

Вказані докази свідчать про те, що на час вчинення угод дарування сторони перебували у шлюбі і відносини між ними були сімейними. З серпня 2021 року сторони припинили фактичні сімейні відносини у зв`язку з їх погіршенням.

Згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Котик Н.В. 07 вересня 2021 року, реєстровий №931, ОСОБА_4 передала безоплатно у власність ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 30,4 кв.м. (а.с.130-131).

Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Кушнеровою Л.Д. 17 січня 2022 року, реєстровий номер 11, ОСОБА_5 продав квартиру АДРЕСА_2 , громадянці ОСОБА_3 (а.с.172-173).

Згідно ст.229 ЦК якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Пленум ВСУ в п.19 Постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

У постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №645/10160/15-ц, від 03.05.2018 у справі №465/826/13-ц, від 18.11.2020 у справі №202/2578/19, від 26.01.2022 у справі №368/622/20 зроблено такий висновок щодо застосування ст.229 ЦК України: особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести на підставі належних та допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку з цим у догляді та сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдарованому та продовження позивачем проживати у спірній квартирі після укладення договору дарування.

Разом з тим, в постановах Верховного Суду від 15.09.2021 у справі №161/17523/16-ц, від 22.11.2021 у справі №263/11684/18, від 06.10.2021 у справі №447/2997/19 зазначено про те, що лише з`ясування таких обставин, як вік позивача, його стан здоров`я, наявність у позивача спірного житла як єдиного, продовження дарувальником проживання у подарованому житлі після укладення договору дарування самі по собі без доведення такої вади волі у дарувальника як помилки під час укладення оспорюваного договору не можуть бути самодостатніми підставами для визнання такого договору дарування недійсним. Наведені обставини можуть бути лише опосередкованими доказами наявності такої помилки. В іншому випадку усі правочини, укладені особами відповідного віку, стан здоров`я яких є поганим та які продовжили проживати у подарованому житлі, підлягали б визнанню недійсними, що призвело б до обмеження правочиноздатності такої категорії осіб, що в свою чергу, порушувало б гарантії, проголошені в статті 21 Конституції України щодо рівності осіб у їх правах. Наступна зміна свого рішення або ставлення до його наслідків в результаті переусвідомлення його значення для себе, що настали у майбутньому, тобто після укладення такого правочину не повинні створювати уявлення про наявність такої помилки станом на момент укладення оспорюваного правочину. Підстави недійсності правочину повинні існувати саме на момент його укладення, усі сумніви та зміна намірів і ставлення до укладеного правочину, що виникли після моменту укладення, не впливають на його дійсність, а можуть стосуватися виключно підставами для його розірвання, якщо це передбачено законом для такої правової ситуації.

Таким чином, судом встановлено, що на час здійснення оспорюваних угод обдарована була дружиною дарувальника та членом його сім`ї; дарувальник хоча й є особою поважного віку, однак вів активний соціально-економічний спосіб життя, про що свідчить в тому числі укладення ним шлюбу з метою створення сім`ї, мав досвід реєстрації нерухомого майна та вчинення угод щодо нерухомого майна; на час здійснення спірних угод, мав у власності три квартири з врахуванням подарованої; не жив в подарованій квартирі; дарувальниця фактично прийняла подароване їй майно; позивач не потребував стороннього догляду, був матеріально забезпеченим, в момент укладення оспорюваних договорів дарування, усвідомлював їх правову природу як договорів дарування; до суду звернувся лише в листопаді 2021 року після погіршення відносин сторін як подружжя, вважаючи, що відповідачка не виконала умов договорів дарування, оскільки залишила його як дружина. Посилання позивача та те, що він помилився щодо природи правочину не знайшли свого підтвердження та спростовуються дослідженими судом доказами.

Відтак суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог на підставі ст.229 ЦК України про визнання недійсними договорів дарування квартири та земельної ділянки, укладених між сторонами 26 лютого 2021 року.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позову про визнання недійсною первісної угоди, не має підстав й для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним договору дарування спірної квартири від 21 вересня 2021 року як похідної вимоги. Посилання позивача на порушення сторонами договору дарування від 07 вересня 2021 року вимог частин другої-четвертої статті 13 ЦК є безпідставними. А також, оскільки договори дарування не визнані судом недійсними, то підстави для скасування державної реєстрації по вказаним договорам - відсутні.

Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про недоведеність позовних вимог позивачем, оскільки останнім не надано належних доказів порушення його прав, а відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку …ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог в повному обсязі, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 24 січня 2022 року.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (треті особи: приватний нотаріус Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Котик Наталія Володимирівна, приватний нотаріус Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Перчеклій Інесса Миколаївна, ОСОБА_3 ) про визнання недійсними договорів дарування, - відмовити в повному обсязі.

Скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті судом згідно ухвали від 24 січня 2022 року, а саме:

скасувати заборону органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно стосовно земельної ділянки кадастровий номер :02:004:3355, загальною площею 0,0101 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

скасувати арешт на квартиру, загальною площею 30,4 кв.м. (житлова площа: 18,0 кв.м.), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 108, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;

скасувати заборону органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно стосовно квартири, загальною площею 30,4 кв.м. (житлова площа: 18,0 кв.м.), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 108, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 .

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 22 листопада 2022 року.

Суддя