КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/883/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2022 року місто Київ

справа № 759/3092/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Жука М.В., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2021 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 10 вересня 2015 року у розмірі 469804,24 грн., яка складається з наступного: 150518,98 грн. - заборгованість за кредитом, 314655,66 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 4629,60 грн. - заборгованість за комісією.

В мотивування вимог посилався на те, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 10 вересня 2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 50000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміті на картковий рахунок.

Посилався на те, що він свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором.

Вказував, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 10 вересня 2015 року у розмірі 150518,98 грн. та 2255,06 судового збору.

В решті вимог відмовлено.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що відповідач не був повідомлений про розгляд справи, жодної повістки він не отримував, що позбавило його права на надати відзив на позовну заяву.

Вказував, що позивачем не надано до суду належним чином завірених копій доказів, на яких ґрунтуються його вимоги, та не надано суду для огляду завірених оригіналів, що позбавляє можливості визнати їх належними та допустимими доказами, тому такий доказ не може братися до уваги судом.

Зазначав, що 25 січня 2021 року представником позивача, був підписаний позов із додатками до позовної заяви, які завірені печаткою адвоката. На підтвердження своїх повноважень представником була надана додаткова угода від 10 січня 2021 року до договору про надання правової допомоги, який взагалі ніким не підписаний, наданий файл щодо електронного підпису датований вже після складання вказаної додаткової угоди, а саме 12 та 13 січня 2021 року, крім того, не зрозуміло який договір правової допомоги мається на увазі у додатковій угоди, оскільки відсутні реквізити щодо дати або номеру основного договору. Враховуючи наданий сумнівний договір про надання правової допомоги, повноваження представника позивача закінчилися 10 січня 2021 року.

Посилався на те, що відповідач дійсно співпрацював із позивачем з 2012 року, відкривши рахунки у відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за адресою: місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 10-а, проте відповідач взагалі не погоджується із заборгованістю перед позивачем та укладання з останнім кредитного договору № б/н від 10 вересня 2015 року, оскільки анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заповнена не відповідачем.

Вказував, що відповідач категорично не погоджується, що укладав з позивачем договір від 10 вересня 2015 року та отримував кредитні картки та кредитні кошти в рамках вказаного кредитного договору.

Зазначав, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором №б/н від 10 вересня 2015 року не містить даних реквізитів рахунків, номеру та виду платіжних карт, на якому (яких) виникла заборгованість. Крім того, розрахунок не містить даних щодо посадових осіб, якими він сформований та не скріплений печаткою банку.

Посилався на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження видачі та отримання відповідачем кредитних карток та розміру наданого кредиту. Надана довідка до позовної заяви щодо видачі кредитних карток не містить жодного підпису уповноваженої особи позивача як і печатку банку, в ній міститься посилання на кредитний договір №б/н без дати, тобто не на кредитний договір №б/н від 10 вересня 2015 року.

Вказував, що довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 посилається на договір №б/н без дати, але позовні вимоги стосуються кредитного договору №б/н від 10 версеня 2015 року. Зазначена Довідка стосується єдиної кредитної карти НОМЕР_1 на яку встановлено максимальний кредитний ліміт 50 тисяч гривень, але при цьому згідно виписки по договору №б/н та без дати кредитний ліміт встановлено на іншу кредитну карту НОМЕР_2 .

Зазначав, що виписка по договору №б/п без дати не містить номеру рахунку та є сумнівним документом.

Посилався на те, що позивач долучає до позовної заяви в якості доказів розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, довідку про видання кредитної картки вказуючи що це оригінал, в той же час це роздруківки документів, які підписані не посадової особою банка та завірені печаткою банка, а представником позивача, повноваження якого не було підтверджено.

Вказував, що на підтвердження видачі кредитних карток, позивач надав довідку про видачу кредитних карт, разом з тим на підтвердження вручення кредитної картки позивачем не надано акту прийому-передачі кредитних карток.

Зазначав, що відповідач неодноразово отримував письмові вимоги про усунення порушень за кредитним договором, в яких зазначена одна й та ж сама суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 150518,98 грн., в той час, як самі вимоги посилаються на різні кредитні договори: договір б/п від 10 вересня 2015 року, договір б/п від 06 серпня 2014 року та договір №SAMDN8452 від 06 серпня 2014 року.

Посилався на те, що відповідач вважає, що позивач є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Проте, в розрахунках наданих позивачем, як і в довідки про зміну кредитування, а також довідки про видані кредитні картки, взагалі відсутні відомості в рамках якого кредитного договору надані вказані документи.

Вказував, що про невідповідність ліміту кредитних коштів вказаних у довідці про встановлення ліміту в сумі 50000 грн. наданих позивачем в додатках до позовної заяви, в той час як позивач вказує заборгованості за тілом кредиту у розмірі 150518,98 грн. анкета-заява не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору у розмірі 150518,98 грн., а також на умовах, обумовлених у позові.

Зазначав, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови в його задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Положеннями частин 2, 4 ст.128 ЦПК України визначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження та призначено справу до розгляду на 13 вересня 2021 року о 12.00 год. Відповідачу ОСОБА_1 була направлена судова повістка за адресою: АДРЕСА_1 . Однак конверт з повісткою повернувся на адресу суду з двома відмітками «неправильно зазначена (відсутня) адреса» та «адресат відсутній за вказаною адресою» (т.1 а.с.110).

А відтак, судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми процесуального права, оскільки справу було розглянуто за відсутності відповідача ОСОБА_1 за першою його неявкою, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового розгляду, що є безумовною підставою для скасування рішення суду відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень статтей 526, 530, 610, ч.1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2015 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів).

У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис в анкеті-заяві.

На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви надав копії: витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, витягу з Тарифів для карток Platinum, WorldElite, Infinite, WorldBlackEdition, VisaSignature, розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10 вересня 2015 року станом на 19 жовтня 2020 року, анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів, виписки по рахунку станом на 22 січня 2021 року, довідки про видачу кредитних карт, довідки про зміну умов кредитування.

Разом з тим, як вбачається з долученої до матеріалів справи анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів) вона містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію.

Вказана анкета-заява не містить даних про умови кредитування, зокрема - розмір процентів за користування кредитом, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками та комісію.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Platinum, WorldElite, Infinite, WorldBlackEdition, VisaSignatureта витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт Platinum, WorldElite, Infinite, WorldBlackEdition, VisaSignatureта витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

За таких обставин, колегія суддів приходить довисновком, що відсутні правові підстави для задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками та комісію за період невиконання зобов`язань за договором.

Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 150518,98 грн.

Як вбачається з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідачу за договором б/н від 10 вересня 2015 року були видані кредитні картки:

№ НОМЕР_1 , дата відкриття 02 жовтня 2015 року, термін дії 10/16, тип картки MasterCard World Elite;

№ НОМЕР_3 , дата відкриття 15 січня 2016 року, термін дії 10/16, тип картки MasterCard World Elite;

№ НОМЕР_4 , дата відкриття 06 квітня 2016 року, термін дії 10/16, тип картки MasterCard World Elite;

№ НОМЕР_5 , дата відкриття 01 листопада 2016 року, термін дії 10/17, тип картки MasterCard World Elite;

№ НОМЕР_6 , дата відкриття 17 серпня 2016 року, термін дії 04/18, тип картки Visa Platinum.

20 жовтня 2015 року відповідачем було підписано заяву на актуалізацію даних по преміальній карті, відповідно до якої сума кредитного ліміту становить 50000 грн.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що:

старт карткового рахунку № НОМЕР_1 - 02 жовтня 2015 року;

зміна кредитного ліміту 20 жовтня 2015 року - кредитний ліміт збільшено до 50000 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 10 вересня 2015 року, у зв`язку із невиконанням умов договору у відповідача станом на 19 жовтня 2020 року виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 150518,98 грн.

При цьому, з розрахунку заборгованості станом на 19 жовтня 2020 року та виписки по рахунку відповідача за період з 10 вересня 2015 року по 22 січня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснював витрати кредитних коштів по рахунку за картками: № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 та періодично вносив кошти на погашення кредиту.

Заперечуючи проти позову, відповідач у заяві про перегляд заочного рішення та в апеляційній скарзі вказував на те, що він дійсно співпрацював із АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 2012 року, відкривши рахунки у відділенні АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за адресою: місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 10-а, проте він не погоджується із заборгованістю перед позивачем та укладенням з останнім кредитного договору № б/н від 10 вересня 2015 року, оскільки анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заповнено не ним та банк не надав доказів, що він отримував будь-які картки та кредитні кошти в рамках вказаного кредитного договору.

Як пояснила представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судовому засіданні апеляційного суду, на підставі підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви від 10 вересня 2015 року як форми договору, йому було відкрито рахунок та видано преміальні картки до нього, про що стоїть відповідна відмітка в анкеті-заяві. Вказувала, що випуск такого рівня карток відбувається не в день підписання самої анкети-заяви, оскільки потребується час для їх виготовлення. В даному випадку перша преміальна картка на підставі анкети-заяви від 10 вересня 2015 року за № НОМЕР_1 була випущена 02 жовтня 2015 року. Надалі, вже в момент отримання цієї картки, 20 жовтня 2015 року на рахунок відповідача банком було встановлено кредитний ліміт, яким і користувався ОСОБА_1 , початковий розмір кредитного ліміту становив 50000 грн. Зазначала, що первісна кредитна картка № НОМЕР_1 в подальшому недноразово була перевипущена на нові картки.

А відтак, посилання сторони відповідача на те, що він не отримував картки та кредитні кошти в рамках кредитного договору б/н від 10 вересня 2015 року спростовуються розрахунком заборгованості за договором №б/н від 10 вересня 2015 року року станом на 19 жовтня 2020 року, випискою по рахунку період з 10 вересня 2015 року по 22 січня 2022 року, довідкою про видачу кредитних карт, довідкою про зміну умов кредитування.

Надана виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, а саме: баланс станом на дату отримання картки (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції).

З виписки також прослідковується якими картками користувався ОСОБА_1 , їхні номери та періоди, в які діяли відповідні картки. Така інформація відповідає і довідкам банку про видані картки та строки їх дії.

В апеляційній скарзі зазначено, що банком не надано доказів видачі кредитних коштів, оскільки на думку сторони відповідача згідно виписки по рахунку кредитний ліміт встановлено на картку НОМЕР_7 , а у довідці банку про видані картки такої не значиться.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що рахунок типу 9992 є технічним банківським рахунком, який не несе економічного навантаження і використовується для технічного здійснення операції. Фактично за допомогою вказаного банківського рахунку кошти зараховуються на картковий рахунок клієнта банку для відображення операції встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що надана АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписка за картковим рахунком відповідача є належним доказом у розумінні ст.77 ЦПК України, який підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку.

Доводи апеляційної скарги про те, що анкета-заява від 10 вересня 2015 року підписана не відповідачем, колегія суддів відхиляє, оскільки в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 пояснював, що свій підпис в анкеті-заяві від 10 вересня 2015 року він не оспорює, однак не погоджується з тим, що ця картка була видана в 2015 році та на виконання вказаного договору йому видавалися картки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що анкета-заява від 10 вересня 2015 року є сумнівною, оскільки вона містить невірний номер телефону ОСОБА_1 та телефону дружини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки абонентський номер НОМЕР_8 , який зазначений в анкеті-заяві належав юридичній особі ТОВ «Сфера 33», директором та власником якої є ТОВ «Сфера 33», що підтверджується інформацією з Реєстру юридичних осіб, отже відповідач міг користуватися контрактними номерами свого підприємства. Також вказаний номер телефону зазначений і у повідомленнях про розірвання депозитних договорів, укладених між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 .

Що стосується строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частиною другою статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-167цс14 від 12 листопада 2014 року.

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі №6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи первісна кредитна картка № НОМЕР_1 , яка була видана відповідачу на виконання договору б/н від 10 вересня 2015 року в подальшому недноразово була перевипущена на нові картки. При перевипуску картки підписання нової анкети не потрібно. Тобто, перевипуск платіжних/кредитних карток не є укладенням нового договору.

До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року по справі №373/212/16.

Оскільки строк дії останньої картки наданої відповідачу за договором б/н від 10 вересня 2015 року № НОМЕР_6 , Visa Platinum становив до 04/18, а з позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду 16 лютого 2021 року, отже, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не пропущено строк звернення до суду з даними вимогами.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак колегія суддів вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредита у розмірі 150518,98 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що на підтвердження своїх повноважень представником позивача до позовної заяви була надана додаткова угода від 10 січня 2021 року до договору про надання правової допомоги, який взагалі ніким не підписаний, наданий файл щодо електронного підпису датований вже після складання вказаної додаткової угоди, а тому вважає, що повноваження представника позивача закінчилися 10 січня 2021 року, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з позовної заяви, вона підписана Єрмоловим Є.М., як представником позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК». На підтвердження своїх повноважень діяти від імені та в інтересах АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Єрмоловим Є.М. до позовної заяви серед іншого було надано ордер серії ДП№2412/001, виданий від імені АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я адвоката Єрмолова Є.М., що відповідає вимогам ст.ст.15, 60 ЦПК України (т.1 а.с.78).

Ордер, який видано відповідно до ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 2255,06 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: місто Київ, вул. Грушевського, 1Д, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 150518 грн. 98 коп. та судовий збір у розмірі 2255 грн. 06 коп.

В решті позовних вимогАкціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: