БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2209/22
Провадження № 2-н/497/125/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

21.11.2022 м.Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області Кодінцева Світлана Володимирівна, розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

09.11.2022 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та суму судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно положень п. 1 ч. 2, ч. 3 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року N 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до п. 4, 5 частини 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів:

- у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину …

- на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана і встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 ЦПК України.

За приписами п.2 ч.2 ст.163 ЦПК України - у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, […];

-ім`я (прізвище, ім`я, по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

-вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

-перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно ч.3 цієї статті до заяви про видачу судового наказу додаються:

-документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

-інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, в заяві заявник вказує, що малолітній син проживає з нею, та знаходиться повністю на її утриманні. Дитина в силу свого віку, часто хворіє і її лікування здійснюється нею самотужки.

Разом з цим, доказів того, що дитина перебуває на триманні матері до вказаної заяви не додано.

З тексту заяви слідує, що і заявник ОСОБА_1 , і боржник ОСОБА_2 зареєстровані за однією і тією ж адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1). Тобто і мати і батько проживають разом, а відповідно і дитина перебуває на утриманні їх обох.

Пунктом 1 частини 1 статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України.

Тож, враховуючи наведе вище, суддя прийшла до висновку, що оскільки судовий наказ є особливою формою судового рішення, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, однак, до заяви про видачу судового наказу заявником не додано належних і необхідних доказів того, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на утриманні саме матері, в зв`язку з чим у матері виникло право такої вимоги до боржника, то дана заява подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, а тому необхідно відмовити у видачі судового наказу.

Слід також звернути увагу, що підпис заявниці ОСОБА_1 на поданій заяві не відповідає її підпису в паспорті громадянки України, що викликає сумніви в тому, що заявниця особисто підписувала цю заяву.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви з підстави, передбаченої п. 9 ч.1 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.58, 62, 163, 165, 166, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви з підстави, передбаченої п.п. 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги через Болградський районний суд Одеської області.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Кодінцева