Справа № 308/7399/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 жовтня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.

за участю секретаря ІГНАТКО О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 308/7399/20 за позовом Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 5 лютого 2021 року, головуючий суддя Деметрадзе Т.Р., -

встановив:

28.07.2020 Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» (КС «Тур`я») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу. Позов мотивувався таким.

За договором кредиту-поруки від 17.04.2008 № 158/1 КС «Тур`я» надала ОСОБА_1 кредит у сумі 50000,00 грн зі сплатою за нього 45% річних і строком по 16.04.2011. Виконання зобов`язань позичальником було цим же договором забезпечено порукою ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Договором було передбачено, зокрема, що позовна давність за договором становить 10 років (п. 8.1.).

Кредитор виконав своє зобов`язання, надав кредит, тоді як позичальник своє порушив і спричинив виникнення заборгованості, яка станом на 17.07.2020 визначається в сумі 89061,03 грн, із яких борг: за сумою кредиту 44671,26 грн, за відсотками, розрахованими станом на 16.04.2011 44389,77 грн.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання свого грошового зобов`язання (ст.ст. 525, 526, 610, 625, 1054 та інші норми ЦК України).

Посилаючись на ці обставини, на право вимагати стягнення боргу солідарно з позичальника і поручителів, позивач просив стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 89061,03 грн і покласти на них судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05.02.2021 пред`явлений до ОСОБА_1 позов задоволено, стягнуто на користь КС «Тур`я» з ОСОБА_1 борг у сумі 89061,03 грн, а також стягнуто на користь держави 2102,00 грн судового збору.

У мотивувальній частині рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05.02.2021 зазначено, що позов у частині вимог, пред`явлених до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , залишено без розгляду на підставі ст. 257 ч. 1 п. 5 ЦПК України.

Задовольняючи пред`явлений до позичальника позов повністю, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності щодо виникнення зобов`язання, його порушення позичальником та щодо розміру заборгованості.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржив ухвалене щодо нього рішення суду як незаконне, оскільки позов був пред`явлений після спливу позовної давності, про застосування якої суду першої інстанції подавалася заява, що її суд до уваги не взяв. Тим часом, ця заява була обґрунтована і суду належало відмовити в позові за спливом позовної давності.

Крім того, позивач не мав правових підстав для нарахування відсотків після закінчення строку кредитування, а суд розміру нарахованих відсотків не перевірив і зазначених обставин не врахував.

Відповідач просить рішення суду скасувати та відмовити в позові.

Позивач КС «Тур`я» рішення суду не оскаржує, у відзиві на апеляцію відповідача ОСОБА_1 вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Посилається на ті самі обставини, якими мотивувалася позиція позивача в суді першої інстанції.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 08.09.2021 справу з апеляційного розгляду було знято та повернуто до суду першої інстанції для виправлення описок (помилок), вирішення процесуальних питань і належного оформлення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20.09.2021 позов Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» в частині позовних вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі ст. 257 ч. 1 п. 5 ЦПК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20.09.2021 виправлено описки в тексті рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05.02.2021 і вказано вірним за текстом рішення анкетні дані відповідача 2 «Балог» та відповідача 3 «Гебур» у всіх відмінках.

Ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 20.09.2021 не оскаржуються.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо кредитних зобов`язань у редакції, що була чинною на час їх виникнення.

Відповідно до положень ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 610-612, 614, 622-625, 1050, 1054 ЦК України, цивільні права та обов`язки, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов`язання; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається.

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України), правомірність правочину презюмується, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 204, 629 ЦК України). Сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст. 1054 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

За правилами ЦК України про позовну давність загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки; позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін шляхом укладання договору в письмовій формі; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново; позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.ст. 256, 257, ст. 259 ч. 1, ст. 260, ст. 261 ч.ч. 1, 5, ст. 264, ст. 267 ч.ч. 1-4 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

17.04.2008 КС «Тур`я» уклала із ОСОБА_1 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 договір кредиту-поруки № 158/1, за яким надала ОСОБА_1 кредит у сумі 50000,00 грн зі сплатою за нього 45% річних і строком по 16.04.2011, виконання зобов`язань позичальником цим же договором було забезпечено порукою ОСОБА_10 і ОСОБА_11 (а.с. 6-7, 10). Умови договору передбачали, зокрема, що:

за користування кредитом сплачуються відсотки, зазначені в розрахунку (п. 2.3. договору) із розрахунку 45% річних, а також інші відсотки у випадках, передбачених договором (п. 1.3.);

розрахунок (графік платежів) зазначається у даному пункті або у додатку «А» до договору (п. 2.3.);

зобов`язання за даним договором припиняються після сплати в повному обсязі: додаткових відсотків (у разі настання випадків, визначених договором), відсотків за користування кредитом та повернення суми кредиту (п. 3.2.);

позовна давність за договором сторонами встановлена у 10 років (п. 8.1.).

Додаток «А» до договору (таблиця розрахунку кредиту) передбачав графік щомісячних платежів починаючи з 17.05.2008 і закінчуючи 17.04.2011 (а.с. 9).

З картки платежів за кредитним договором (розрахунку боргу) убачається, що позичальник ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання за договором і спричинив виникнення боргу, що його кредитор визначив станом на 17.07.2020 у сумі 89061,03 грн, де борг: за сумою кредиту 44671,26 грн, за відсотками, розрахованими станом на 16.04.2011 44389,77 грн (а.с. 8).

Розрахунком боргу зафіксовано, що останній за часом платіж позичальник здійснив у сумі 2900,00 грн 30.01.2009, після цього платежі не фіксуються. Борг за відсотками розрахований за ставкою 45% річних за час із моменту укладення кредитного договору до закінчення строку кредитування (з 17.04.2008 по 16.04.2011). При цьому, розрахунок заборгованості відображає помісячно рух коштів і нарахувань за період з 17.04.2008 по 30.12.2008, тобто, лише за один рік, після чого містить записи:

за 30.01.2009, який відображає: сплату позичальником 2900,00 грн, з яких на погашення боргу за сумою кредиту були скеровані 2871,85 грн, на погашення боргу за відсотками були скеровані 28,15 грн; заборгованість за відсотками 0,00 грн; залишок заборгованості за сумою кредиту 44671,26 грн;

за 16.04.2011, який відображає: суму нарахованих відсотків 44389,77 грн; заборгованість за відсотками 44389,77 грн; залишок заборгованості за сумою кредиту 44671,26 грн; загальну заборгованість у сумі 89061,03 грн (44389,77 грн + 44671,26 грн).

Таким чином, розрахунок заборгованості за відсотками, який би відображав і підтверджував динаміку її виникнення та нарахування у взаємозв`язку з умовами договору за період з 31.01.2009 по 16.04.2011 у справі відсутній, позивач навів лише кінцеву цифру заборгованості. На дату, яка підтверджується належним розрахунком (30.01.2009) заборгованість за відсотками була повністю погашена.

Заперечуючи проти вимог кредитора відповідачі вважали, що позов про стягнення боргу пред`явлений після спливу загальної трирічної позовної давності, тому просили застосувати цю давність і відмовити в позові з цієї підстави (а.с. 46-48).

Сторони кредитного договору використали передбачене законом право збільшити позовну давність до десяти років, тож враховуючи, що договір був укладений і кредит був виданий 17.04.2008, а строк кредитування за умовами договору закінчувався 16.04.2011, позовна давність виходячи із установленого договором кінцевого строку виконання зобов`язання спливала 16.04.2021. Платежем, здійсненим 30.01.2009 (у межах десятирічної позовної давності), який змінив розмір заборгованості і визначив таку за сумою кредиту у 44671,26 грн, відповідач перервав перебіг позовної давності, ця заборгованість існувала до кінця строку кредитування і мала бути погашена позичальником не пізніше 16.04.2011. Позов про стягнення кінцевої заборгованості за сумою кредиту був пред`явлений 28.07.2020, тобто, в межах установленої договором позовної давності, тому підстав для застосування у спорі позовної давності не було.

Виходячи з наведеного, слід констатувати, що позов є обґрунтованим і доведеним лише в частині стягнення з боржника (позичальника) на користь кредитора заборгованості за сумою кредиту (44671,26 грн), у цій частині відповідач не довів відсутності своєї вини в порушенні зобов`язання. Вимога про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 44389,77 грн, визначеної лише у вигляді кінцевої цифри і за фактичної відсутності розрахунку боргу в цій частині, необґрунтована, не доведена та має характер недопустимих у доказуванні припущень (ст. 81 ч. 6 ЦПК України), чого суд першої інстанції не врахував.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду в частині стягнення відсотків у сумі 44389,77 грн скасувати, у цій частині в позові до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити, щодо розподілу судових витрат рішення суду змінити, а в іншій частині залишити на підставі ст. 375 ЦПК України рішення суду в межах доведеного позивачем і не спростованого відповідачем без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 5 лютого 2021 року:

у частині стягнення відсотків у сумі 44389,77 грн (сорок чотири тисячі триста вісімдесят дев`ять гривень 77 коп.) скасувати,

у цій частині в позові Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити,

у частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в дохід держави змінити, визначивши цей судовий збір у сумі 1054,36 грн,

в іншій частині залишити апеляцій скаргу без задоволення, а рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» боргу за кредитом у сумі 44671,26 грн (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят одна гривня 26 коп.) без змін.

Стягнути з Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» на користь ОСОБА_1 665,82 грн у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 9 листопада 2022 року.

Судді