Ухвала

17 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 463/7634/21

провадження № 61-11220ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 07 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Державної казначейської служби України, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, про відшкодування шкоди, спричиненої посадовими особами органів державної влади,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з держави України через Державну казначейську службу України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на його користь 600 000,00 грн у відшкодування спричиненої моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю слідчого.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 07 червня

2022 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду

від 06 жовтня 2022 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

11 листопада 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить: поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 07 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Перевіряючи дотримання заявником строку на касаційне оскарження, колегія суддів зауважує, що касаційна скарга подана у межах встановленого абзацом другим частини першої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України строку (тридцять днів з дня складення повного судового рішення), а тому відсутні підстави для розгляду клопотання про його поновлення.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі, з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що

у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові

від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (провадження

№ 61-23674св18).

Ціна позову у цій справі складає 600 000,00 грн, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(2 481, 00 грн х 250 = 620 250, 00 грн).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи наведене, судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що справа має значний суспільний інтерес, посилається на категорію спору (відшкодування моральної шкоди, завданої посадовими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові), невиконання судового рішення (ухвали слідчого судді), порушення положень статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну й предмет позову, складність справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини, визначення достатньої сатисфакції, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Незгода заявника з наданою судами попередніх інстанцій оцінкою поданих позивачем доказів, визначення достатньої справедливої сатисфакції, не свідчить про наявність значного суспільного інтересу у цій справі та наявність підстав для розгляду справи судом касаційної інстанції.

Отже, випадків, передбачених пунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, у цій справі Верховним Судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з положеннями ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 07 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 06 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Державної казначейської служби України, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, про відшкодування шкоди, спричиненої посадовими особами органів державної влади, - відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шиповича