Справа № 128/3425/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Ружицькій І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Красіловський В.О. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

У позовній заяві викладено наступну позицію.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.06.2006 з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частина всіх доходів відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.04.2006 і до досягнення дитиною повноліття. Спільний син сторін ОСОБА_3 , після закінчення 9-го класу, маючи здібності до юриспруденції, вступив до ВСП «Технологічно-промислового фахового коледжу ВНАУ» на спеціальність «Право». Дитина навчається на денній формі навчання за контрактною формою навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025. Відповідно до Договору про надання платної освітньої послуги №66 від 31.07.2021, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 64 000 грн. Варість освітньої послуги за рік навчання становить: 2021-2022 навчальний рік 16 000 грн. Оплата за навчання може здійснюватися одноразово, щорічно або кожного семестру (на вибір замовника). Оскільки у позивача на утриманні знаходиться ще двоє дітей, окрім ОСОБА_3 , позивач мала змогу оплатити навчання сина лише на перший рік, а саме 16 000 грн.. Дитина ОСОБА_5 проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Як відомо позивачу, відповідач ОСОБА_2 працює директором Чернятинського коледжу ВНАУ та професором кафедри технології виробництва продуктів тваринництва та годівлі факультету технології виробництва і переробки продукції тваринництва та ветеринарії у Вінницькому національному аграрному університеті, має регулярний дохід. Однак, добровільно допомогу на утримання сина не надає. На адвокатський запит представника позивача до Вінницького НАУ було отримано відповідь, що відповідач з 30.06.2021 звільнений з посади професора кафедри технології виробництва продуктів тваринництва та годівлі факультету технології виробництва і переробки продукції тваринництва та ветеринарії за сумісництвом, однак наказом ректора університету від 23.09.2021 №667 відповідача призначено на посаду 0,5 ставки професора кафедри технології виробництва продуктів тваринництва факультету виробництва і переробки продукції тваринництва та ветеринарії за сумісництвом з 24.09.2021 по 30.06.2022. Згідно листа ВСП «Чернятинський фаховий коледж ВНАУ» відповідач займає посаду директора коледжу. Отже, враховуючи майновий стан відповідача, його небажання добровільно нести додаткові витрати на підтримку здібностей сина, що зумовлює необхідність вирішення даного питання у судовому порядку, та виходячи із найкращих інтересів дитини, позивач змушена звернутися з даним позовом до суду. З огляду на вище викладене просить стягнути із відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 8 000 грн., а також понесені нею судові витрати.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Красіловський В.О. в судове засідання не з`явилися, представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність та відсутність позивачки. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив в задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 47).

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи що вони скористалася своїми процесуальними правами.

Ухвалою суду від 28.12.2021 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 31).

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка як на підставу своїх позовних вимог вказала на наявне у неї право на стягнення із відповідача половини додаткових витрат на утримання спільної із відповідачем неповнолітньої дитини. Відповідач заперечує дані обставини.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивачки до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину.

Підставою позову є понесені позивачкою додаткові витрати на дитину відповідно до ст. 185 СК України.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 від 30.03.2007 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано (а.с. 5).

Згідно копії свідоцтва про зміну імені Серії НОМЕР_3 від 11.10.2010 (а.с. 6) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

З копії рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.06.2006 у справі №2-1684/06 (а.с. 10) вбачається, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.04.2006 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до копії довідки Агрономічної сільської ради №1085 від 25.10.2021 (а.с. 11) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом із матірю ОСОБА_1 ..

Згідно копії довідки ВСП «Технологічно-промисловий фаховий коледж» Вінницького національного аграрного університету» №651 від 22.10.2021 (а.с. 9) ОСОБА_5 дійсно навчається на денному відділенні ВСП «Технологічно-промисловий фаховий коледж» Вінницького національного аграрного університету» по спеціальності «Право» з 01.09.2021 по 30.06.2025 за контрактною формою навчання.

З копії Договору про надання платної освітньої послуги №66 від 31.07.2021 (а.с. 12) вбачається, що ОСОБА_1 , як замовник для ОСОБА_5 , як здобувача освіти, уклала даний договір із ВСП «Технологічно-промисловий фаховий коледж» Вінницького національного аграрного університету». Предметом договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, яка надається здобувачу закладом освіти. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 64 000 грн.. Вартість освітньої послуги за роками навчання становить: 2021-2022 навчальний рік 16 000 грн.; 2022-2023 навчальний рік 16 000 грн.; 2023-2024 навчальний рік 16 000 грн.; 2024-2025 навчальний рік 16 000 грн..

З копій квитанцій №0.0..1 від 03.12.2021 (а.с. 13) та №0.0..1 від 07.09.2021 (а.с. 14) вбачається що позивачкою ОСОБА_1 було сплачено за навчання ОСОБА_5 кошти на загальну суму 16 000 грн.. Отримувачем коштів вказано «Технологічно-промисловий коледж ВНАУ.

Відповідно до копії листа Вінницького національного аграрного університету №01.1-33-1795 від 24.11.2021 (а.с. 15) адресованого представнику позивачки адвокату Красіловському В.О., університетом із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 здійснювалися відрахування на підставі постанов про звернення стягнень на заробітну плату. Наказом ректора університету від 28.05.2021 №306-к ОСОБА_2 було звільнено з 0,5 ставки професора кафедри технології виробництва продуктів тваринництва факультету технології виробництва і переробки продукції тваринництва та ветеринарії за сумісництвом з 30.06.2021. У зв`язку із цим виконавчі документи були повернуті. Наказом ректора університету від 23.09.2021 №667 ОСОБА_2 призначено на посаду 0,5 ставки професора кафедри технології виробництва продуктів тваринництва факультету виробництва і переробки продукції тваринництва та ветеринарії за сумісництвом з 24.09.2021 по 30.06.2022. Після прийняття на роботу за сумісництвом жодних документів щодо здійснення відрахувань із його заробітної плати до університету не надходило.

Відповідно до копії листа ВСП «Чернятинський фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету» №377 від 29.11.2021 (а.с. 16) у звязку із зменшенням фонду заробітної плати ОСОБА_2 (відсутністю надбавки за складність та напруженість у роботі фіксованою сумою), відповідно зменшились суми аліментів.

Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Вказані докази не оспорені стороною відповідача, а тому в суду немає підстав для їх відхилення.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

При цьому позивачка повинна довести їх необхідність. Оскільки позивачка зазначила про здійснення нею додаткових витрат, то саме вона має надати відповідні докази необхідності таких додаткових витрат.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 посилається на те, що у зв`язку із навчанням сина ОСОБА_5 на денному відділенні ВСП «Технологічно-промисловий фаховий коледж» Вінницького національного аграрного університету» по спеціальності «Право» за контрактною формою навчання нею сплачено кошти за навчання сина.

Разом із тим суд зауважує, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.08.2020 у справі №336/1488/19 (провадження № 61-19103св19).

Крім того, позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина. Навчальний заклад було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 180, 181, 183, 185, 193, 198, 199 СК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 206, 223, 259, 263-265, суд -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканка АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканець АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 03 листопада 2022 року.

Суддя Л.П. Шевчук