Номер провадження по справі 2/387/206/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року смт Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстера І.П.

за участю секретаря судового засідання Поляруш С.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

третіх осіб ОСОБА_2

ОСОБА_3

представника третьої особи Оніщука В.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Левітчук Галини Борисівни, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначив, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як спадкоємець другої черги позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на все майно після смерті рідної сестри ОСОБА_5 . За життя спадкоємцем було зроблено заповіт від 07.05.2019, який було зареєстровано в реєстрі за №46, секретарем ОСОБА_6 Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. Відповідно до вказаного заповіту спадкоємцями є племінниця ОСОБА_2 , племінник ОСОБА_3 та брат ОСОБА_4 . Згідно з витягом №68491014 від 11.02.2022 з Державного Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори), вказаний заповіт не був внесений в реєстр, а тому являється нікчемним. Однак нотаріус постановою від 26.05.2022 відмовила ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно після смерті ОСОБА_5 , оскільки нотаріус вважає, що вищевказаний заповіт зареєстрований в реєстрі реєстраційних дій та повністю дотримані вимоги закону щодо його посвідчення. Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною і підлягає скасуванню, що спонукало звернутися до суду з відповідним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтував обставинами викладеними в позовній заяві.

Відповідач приватний нотаріус Левітчук Г.Б. надала відзив на позовну заяву, згідно з яким твердження позивача, що несвоєчасне внесення заповіту від 07 травня 2019 року до спадкового реєстру, встановлює нікчемність заповіту є помилковим. Несвоєчасне внесення посадовою особою органу місцевого самоврядування реєстратору заяви про реєстрацію заповіту заповідача у Спадковому реєстрі є порушенням, допущеним секретарем сільської ради, яке не впливає на волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження власним майном, а лише свідчить про недобросовісне виконання секретарем сільської ради своїх обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій та не є умовою оспорюваності заповіту.

Відповідач приватний нотаріус Левітчук Г.Б. в судове засідання не з`явилася, про час і дату судового засідання повідомлена належним чином.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надали пояснення, що заповіт складений ОСОБА_5 є дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону оскільки посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, а волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Крім того тлумачення цивільного законодавства свідчить, що несвоєчасне здійснення державної реєстрації посвідченого заповіту в Спадковому реєстрі не зумовлює його нікчемність та не є підставою для оспорюваності заповіту.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_7 , треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо позовних вимог заперечували, просили в їх задоволенні відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як спадкоємець другої черги позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на все майно після смерті рідної сестри ОСОБА_5 . За життя спадкоємцем було зроблено заповіт від 07.05.2019, який було зареєстровано в реєстрі за №46, секретарем Лучейко Т.О. Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с.8). Відповідно до заповіту спадкоємцями є племінниця ОСОБА_2 , племінник ОСОБА_3 та брат ОСОБА_4 , що також підтверджується і копією наявної в матеріалах спадкової справи (а.с.59-120).

Згідно з витягом №68491014 від 11.02.2022 з Державного Спадкового реєстру ( заповіти/ спадкові договори), вказаний заповіт не був внесений в реєстр (а.с.9).

Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 26.10.2022 №70429726, заповіт внесений до спадкового реєстру за №.07.2022 (а.с.121).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Левітчук Г.Б. від 26.05.2022 нотаріус відмовила ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку із тим, що вищевказаний заповіт зареєстрований в реєстрі реєстраційних дій та повністю дотримані вимоги закону щодо його посвідчення (а.с.11).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4 просив визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.05.2022, виданої приватним нотаріусом Левітчук Г.Б.

Згідно зі статтею 49 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням;

9) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Відповідно до пунктів 3, 4 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови;прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Як видно зі змісту постанови приватного нотаріуса Левітчук Г.Б. від 26.05.2022 підставою для відмови ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 в цілому була наявність спадкоємців за заповітом, які прийняли спадщину. Зі змісту позовних вимог з`ясовано, що позивач вважає заповіт ОСОБА_5 від 07.05.2019 нікчемним, що зумовлює неможливість бути спадкоємцями за заповітом третіх осіб у цій справі ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Зі змісту позовних вимог та матеріалів справи видно, що фактично існує спір про право на спадкування після смерті ОСОБА_5 між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , яких нотаріус вважає такими, що прийняли спадщину за заповітом.

Оскільки саме по собі визнання протиправною бездіяльності нотаріуса, вираженої у відмові видати свідоцтво про право на спадщину в цілому не забезпечує поновлення права позивача на спадкування, тому що не тягне за собою будь-яких юридично значимих для неї наслідків.

Натомість, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою (частини перша, друга статті 1220 ЦК України)

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тобто внаслідок спадкування майна, яке належало спадкодавцеві на праві власності, право власності на це майно у спадкоємця виникає з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 328 ЦК України установлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, ефективним способом захисту прав спадкоємця, який вважає себе таким, що прийняв спадщину, є вимога до інших спадкоємців (в разі їх відсутності, усунення їх від спадкування чи неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття до відповідної територіальної громади за місцем відкриття спадщини (стаття 1277 ЦК України)) про визнання права власності на спадкове майно.

У даному випадку суд фактично вирішує питання про права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які у справі є як треті особи, а не відповідачі.

Крім того порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій/бездіяльності нотаріуса, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії (відмови у її вчиненні) і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій справі, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права на частку за нікчемним заповітом у спадщині, що не визнано нотаріусом, як підстава для відмови ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 в цілому.

Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

При цьому визначений позивачкою процесуальний статус ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не відповідає змісту спірних правовідносин (оскільки саме вони заперечують право позивача на спадкування після смерті ОСОБА_5 в цілому) та змісту частини першої статті 53 ЦПК України (тому що цим рішенням суд першої інстанції вирішив питання безпосередньо про його права, а процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, передбачає лише можливість впливу рішенням суду на права та обов`язки такої особи щодо однієї із сторін).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено правовий висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Підстав для відступлення від указаного висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, суд не знаходить.

Отже, цивільно-правовий інтерес позивача з огляду на сформульовані ним предмет і підстави позову полягає у захисті свого майнового права як спадкоємця. Натомість, підставою для відмови у позові є обрання позивачем неефективного способу захисту, пред`явлення позову не ді тієї особи, яка має за ним відповідати, а тому суд не дає оцінку змісту позовної заяви ОСОБА_4 , на яку посилався обґрунтовуючи підставу позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 51, 76-81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Левітчук Галини Борисівни, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії- відмовити

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи :

позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Липняжка Добровеличківського району Кіровоградської області, житель АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

відповідач приватний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Левітчук Галина Борисівна ( Кіровоградська область смт Добровеличківка вул. Центральна,92)

третя особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;

третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 31 жовтня 2022 року.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І.П.