Справа № 523/5103/21
Провадження №2/523/1578/22
У Х В А Л А

"26" жовтня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання: Ахламової А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бикової О.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Яценко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в місті Одесі, клопотання представника позивача ОСОБА_1 про виклик свідків, заявлене по цивільній справі №523/5103/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення особистого сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа №523/5103/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення ОСОБА_1 особистого сервітуту на право пожиттєвого проживання та користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначила, що з 1975 року по теперішній час вона проживає та зареєстрована в кв. АДРЕСА_1 , власником якої був ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ Одеської міської ради 06.10.2008 року та зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 30.10.2008 року. До квартири вона вселилася за згодою ОСОБА_3 , в якості члена сім`ї. Вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. В квартирі за спільні кошти здійснили ремонт, що зможуть підтвердити свідки. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить актовий запис №7388 відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. За життя ОСОБА_3 страждав на онкологічну хворобу меланому кожі, яка потребувала значних витрат на лікування та реабілітацію. Виключно вона здійснювала за ним постійний догляд, підтримувала його матеріально та морально. Після його смерті, поховала за власні кошти в могилі матері. На даний час, вона продовжує проживати в квартирі, яка належала померлому, виконуючи усі обов`язки щодо сплати комунальних послуг та підтримання житлового приміщення у придатному для проживання стані. Іншого житла вона не має. Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2018 року, що набрало законної сили, ОСОБА_2 набула право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 . Відповідач не визнає права позивача на проживання в квартирі, заявивши вимоги у судовому порядку про її виселення, та відмовляється укладати із позивачем будь-які угоди щодо подальшого користування квартирою, набутою нею у спадок. Нормативно позивач обґрунтовує свої позовні вимоги наступним: ст.ст. 15, 16, 32, 401, 402 Цивільного кодексу України.

До суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бикової О.В. про виклик свідків: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Необхідність виклику свідків обґрунтована доведенням їх показами обставин: вселення позивача до квартири АДРЕСА_1 , постійного проживання разом із померлим ОСОБА_3 в цій квартирі, спільного ведення господарства та спільних обов`язків між позивачем та померлим ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бикова О.В. підтримала заявлене нею клопотання у повному обсязі, просила його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Яценко Ю.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про виклик свідків. Зазначила, що позивач ОСОБА_1 не була членом сім`ї ОСОБА_3 , та не є членом сім`ї ОСОБА_2 , що підтверджується рішеннями судів. Тому, виклик свідків в рамках даної справи є недоречним, призведе лише до затягування розгляду справи. Позивач не скористалась своїм право на звернення до суду з окремим позовом про встановлення факту спільного проживання, тому встановлення цих обставин в рамках даної справи є неможливим.

Заслухавши учасників справи, вивчивши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши представлені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновків, що у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бикової О.В. про виклик свідків слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Статтею 91 ЦПК України визначено, що виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

У судовому засіданні встановлено, що показами наведених свідків представник позивача вважає за необхідне довести обставини спільного проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом із тим, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06.11.2013р. по цивільній справі №523/15715/13-ц, яким був встановлений факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , з 1975 року по 29 липня 2013 року, було скасовано ухвалою колегії судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 25.06.2014р.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 08.09.2014р. по справі №523/19580/13-ц, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , третя особа - Четверта Одеська державна нотаріальна контора, про встановлення факту сумісного прроживання, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності у порядку спадкування, було відмовлено. Вищевказаним рішенням встановлено, що:

- ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 , актовий запис про одруження №135 від 26.07.2002 року по відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, котрий помер на початку 2013 року;

- ствердження ОСОБА_1 щодо фіктивності цього шлюбу, з метою отримання певних пільг, суд до уваги не прийняв, оскільки зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 шлюб фіктивним у встановленому законом порядку не визнавався;

- оскільки позивачка перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 , суд відмовив у задоволенні вимоги щодо встановлення факту сумісного проживання у цей же період однією сім`єю з ОСОБА_9 ;

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.01.2015 року, рішення суду першої інстанції залишено в силі, в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 ЦПК України, обставини встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Суд виходить із того, що однією з основних міжнародно визнаних засад судочинства є принцип остаточності судового рішення, яке набрало законної сили, res judicata. Цей принцип передбачає, що жодна із сторін спору не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Згідно правових висновків постанови Верховного Суду від 17.06.2021 у справі №489/5982/17 (за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Тому, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в період до 01 січня 2004 року, законом не передбачено).

Таким чином, обставини спільного сумісного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вже були предметом дослідження судів раніше. Надання повторної оцінки наведеним обставинам суд вважає неможливим, в силу ч.5 ст. 182 ЦПК України та принципу остаточності судового рішення.

За викладених обставин, суд дійшов висновків щодо недоцільності виклику та допиту свідків, а тому відмовляє в задоволенні клопотання про виклик свідків.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 90-93, 260, 261, 263 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про виклик свідків, заявленого по цивільній справі №523/5103/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення особистого сервітуту відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з дня її підписання суддею.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складений 31.10.2022 року.

Суддя: К.О. Далеко