Справа № 171/215/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чумак Т.А.

за участю секретаря судового засідання Жандарук В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по додаткових витратах на дітей та пені за прострочення платежу,

встановив:

07.02.2022 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по додаткових витратах на дітей та пені за прострочення платежу, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача: 1) додаткові витрати на лікування дітей та придбання спецзасобів для зору в розмірі 7108,61 грн.; 2) неустойку за несплату додаткових витрат в період з 03.11.2021 року по 31.05.2022 року в розмірі 3389 грн.; 3) витрати за оплату гуртожитку в розмірі 9591 грн.; 4) додаткові витрати на навчання старшого сина в розмірі 12329 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем має трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З відповідачем позивач мешкає окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають з позивачем та фактично знаходяться на її утриманні, при цьому відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, існує борг по сплаті аліментів, що ставить позивача у скрутне становище. Витрати по лікуванню дітей, їх розвиток та навчання несе лише позивач, відповідач на письмові пропозиції позивача відшкодувати розмір понесених додаткових витрат на дітей не реагує, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив про часткове визнання позовних вимог на суму 683,5 грн. (1/2 частина вартості тесту на КОВІД та окулярів). В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказав, що: 1) відсутні підстави для стягнення оплати гуртожитку за проживання, витрат на навчання, коштів на лікування старшого сина ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 досяг повноліття, а стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину не передбачено законом; 2) оплата навчання з метою здобуття професії, проживання за місцем навчання не входить до складу додаткових витрат на дитину, а тому не підлягають відшкодуванню витрати на навчання в сумі 6304 грн. та 5250 грн.; 3) замовлення на придбання окулярів та квитанції оформлені на ім.»я позивача, а не доньки ОСОБА_7 ; 4) відсутні докази щодо ліцензування практики лікаря ОСОБА_8 ; 5) позивачем заявлено вимоги про стягнення всіх понесених нею витрат, тоді як відповідач зобов`язаний відшкодувати Ѕ частину понесених витрат; 6) вимога щодо стягнення неустойки не містить розрахунку; 7) матеріальне становище позивача є кардинально кращим від матеріального становища відповідача.

У судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити. Також пояснила, що з початку року в зв`язку початком війни та веденням бойових дій на території м. Зеленодольська, де вона проживає разом з дітьми, вона не отримала жодного доходу від підприємницької діяльності, що поставило її та дітей у скрутне становище. Не зважаючи на ведення війни, вона вживає всіх заходів задля забезпечення дітей всім необхідним, в тому числі для отримання старшими дітьми освіти. Позивач зауважує, що вона просить стягнути з відповідача лише передбачені законом витрати на дітей, а не всі понесені нею витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, 12.10.2022 року подав заяву про проведення судового засідання без його участі. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом по справі встановлено, що сторони являються батьками трьох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданих виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області 23 жовтня 2001 року, 27 січня 2004 року та 13 квітня 2006 року відповідно (а.с.6-8).

Судом на підставі досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_5 проходила лікування в КП «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня»

в період з 13 по 17 вересня 2021 року з діагнозом: «Атрофія зорового нерву, оперована сенсорна розбіжна спів дружня моно латеральна косоокість, тотальна офтальмоплегія лівого ока, міопія слабкого ступеню правого ока», в ході лікування дитині проведені необхідні обстеження, призначено лікування та надані рекомендації.

16 лютого, 21 вересня 2021 року позивачем понесено витрати на придбання ліків для лікування доньки на суму 314,2 грн., 535,21 грн. та 1175,9 грн. відповідно згідно лікарських призначень (а.с.23,25), 27.01.2021 року позивачем понесено витрати на оплату вартості медичних досліджень доньки на суму 338 грн. (а.с.20). Крім того, позивачем 14.02.2021 понесено витрати на придбання лінз для окулярів та їх установки в оправу в сумі 2798 грн. згідно рецепту на окуляри для ОСОБА_9 від 04.02.2021 року, а також придбано серветку, вартістю 1029 грн. (а.с.20-21,25). Всього позивачем підтверджено факт придбання ліків та окулярів на загальну суму 6190,31 грн.

Таким чином, позивач понесла витрати на лікування доньки ОСОБА_5 на загальну суму 6190,31 грн. (314,2+535,21+1175,9+338+2798+1029).

Ѕ частина від цих витрат становить 3095,16 грн. (6190,31 : 2 = 3095,16) .

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180,183,185,193,198,199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин і в цій статті вказано приблизний їх перелік. Однак, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Судом на підставі наданих позивачем доказів встановлено, що неповнолітня донька сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у 2021 році проходила лікування, а також потребує придбання спеціальних засобів, а саме окулярів, що було здійснено позивачем, яка і понесла відповідні витрати.

Частинами 7, 8 ст.7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Тобто, витрати, понесені позивачкою на придбання ліків для лікування неповнолітньої доньки, пов`язані з необхідністю лікування дитини і в розумінні ст.185 є додатковими.

Таким чином, суд приходить до висновку, що лікування доньки і є тією особливою обставиною, про які йде мова в ст.185 СК України.

На підставі досліджених доказів суд з врахуванням приписів ст.3 Конвенції про права дитини, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» доходить висновку, що понесені позивачем витрати на лікування доньки стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається статтею 185 СК України. Наявність додаткових витрат в розмірі 6190,31 грн. позивачем доведена. Надані позивачем докази відповідачем не спростовані.

З огляду на положення ст.ст.180 та 185 СК України, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків (ст.141 СК). Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Враховуючи вищезазначені обставини та норми законодавства, яке регулює спірне питання, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача Ѕ частини понесених позивачем витрат на лікування неповнолітньої доньки ОСОБА_7 в розмірі 3095,16 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості нести тягар додаткових витрат на дітей через невеликі доходи та незадовільний стан здоров`я, оскільки вказані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд також відхиляє твердження відповідача щодо недопустимості доказів, а саме лікарських призначень, здійснених ОСОБА_8 , в зв`язку з відсутністю доказів ліцензування діяльності ОСОБА_8 , оскільки в судовому засіданні з оглянутої декларації при вибір лікаря, який надає медичну допомогу, встановлено, що ОСОБА_8 є сімейним лікарем КНП «Зеленодольський центр первинної медико-санітарної допомоги» Зеленодольської міської ради.

Щодо стягнення 3% річних на суму заборгованості в зв`язку з простроченням оплати додаткових витрат, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог в даній частині, виходячи з розміру додаткових витрат, присуджених до стягнення з відповідача.

Так, відповідно до приписів ч.4 ст.196 СК України у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.

Судом встановлено, що листами від 21.10.2021 року та 21.01.2022 року (а.с.9-14) позивач зверталася до відповідача щодо повернення частини коштів щодо витрат на лікування дітей, при цьому лист від 21.10.2021 року отримано відповідачем 26.10.2021 року, що підтверджується матеріалами справи.

Так, сума заборгованості відповідача по витратам на лікування станом на 21.10.2021 року складала 3095,16 грн.

3% річних від суми простроченої заборгованості за період з 21.10.2021 року по 21.11.2022 року складає 100,75 грн., виходячи з наступного розрахунку: 3095,16 грн. х 0,00822%/день х 396 дн. = 100,75 грн.

Таким чином, загальна сума 3% річних від простроченої заборгованості по оплаті додаткових витрат складає 100,75 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідачем вимога щодо сплати додаткових витрат на доньку станом на час розгляду справи не виконана, на підставі чого суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за додатковими витратами в розмірі 3195,91 грн. з урахуванням трьох процентів річних із простроченої суми.

Позовні вимоги в іншій частині задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Так, позивачем заявлено вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання та оплату вартості проживання в гуртожитку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На підтвердження позовних вимог надано копії дублікатів квитанцій та квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.17-18,24,26-29,55-57), зі змісту яких встановлено, що ОСОБА_1 здійснено оплату за проживання у гуртожитку ОСОБА_3 в розмірі: 1568 грн. 20.08.2020, 772 грн. 20.08.2020, 1372 грн. 16.06.2021, 2600 грн. 13.09.2021, 3272 грн. 31.05.2022 всього 9584 грн.; також ОСОБА_1 здійснено оплату за навчання ОСОБА_3 в розмірі: 1000 грн. 15.08.2021, 4250 грн. 09.09.2021, 1562 грн. 13.12.2021, 3000 грн. 13.04.2022, 2512,5 грн. 08.06.2022 всього 12325 грн.

Згідно приписів ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 досяг повноліття, а тому в даному випадку не підлягають застосуванню приписи ст.185 СК України, на підставі яких позивачем заявлено вимогу про стягнення вищевказаних витрат.

До відносин щодо обов`язку батьків утримувати понов літніх дочку, сина застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 СК України (стаття 201 цього Кодексу).

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача витрат на навчання сина ОСОБА_3 , а також витрат з оплати вартості проживання сина у гуртожитку задоволенню не підлягають, що не позбавляє права позивача звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на час навчання сина ОСОБА_3 відповідно до приписів статей 198-200 СК України.

Зі вказаних вище підстав не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення витрат на лікування сина ОСОБА_3 в розмірі 918,3 грн. (а.с.19).

Відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10-13,81,259,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по додаткових витратах на дітей та пені за прострочення платежу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 3095,16 грн., а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 100,75 грн., всього в розмірі 3195,91 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,4 грн.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Чумак Т.А.