Ухвала

07 листопада 2022 року

місто Київ

справа № 589/3045/19

провадження № 61-10291ск22

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання правочину купівлі-продажу автомобіля недійсним в частині, що стосується особи покупця, та визнання покупцем автомобіля,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 16 липня 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , у якому просив визнати частково недійсним у частині покупця укладений 16 січня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу автомобіля «Toyota Land Cruiser 120», 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі

(кузова, рами) НОМЕР_1 , оформлений довідкою-рахунком КІМ 954069, виданою 16 січня 2012 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фаворит», визнавши позивача покупцем автомобіля за цим договором.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 04 лютого 2022 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постановою від 27 вересня 2022 року Сумський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2022 року - без змін.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 17 жовтня 2022 року із використанням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою від 27 жовтня 2022 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребував матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

ОСОБА_1 у жовтні 2022 року звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у цивільній справі № 589/3045/19. У заяві просив вжити заходи із забезпечення позову шляхом накладення арешту і застосування заборони відчуження автомобіля «Toyota Land Cruiser 120», 2004 року випуску, державний номерний знак: НОМЕР_2 , сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .

ІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Заява задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Виходячи із системного аналізу наведеної норми права з врахуванням її зв`язку з правилами Глави 10 Розділу І ЦПК України, потрібно визнати за обґрунтоване те, що суд касаційної інстанції не є повноважним судом в розумінні частини першої статті 149 цього Кодексу для вирішення такого характеру заяв про забезпечення позову.

Суд касаційної інстанції під час розгляду касаційних скарг діє у порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V ЦПК України «Касаційне провадження».

За правилом частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За правилами статті 400 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Отже, межі повноважень суду касаційної інстанції визначаються метою здійснення перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права в оскаржуваних в такому порядку судових рішеннях. При цьому перелік таких судових рішень, що підлягають касаційному перегляду, також є вичерпним та міститься переважно у статті 389 ЦПК України. Тож вирішення питання про забезпечення позову за правилами зазначеної глави ЦПК України не передбачене на стадії касаційного перегляду судових рішень та до компетенції Верховного Суду не належить.

Резюмуючи, суд констатує, що відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій Верховний Суд здійснює виключно перевірку правильності ухвалених у справі рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що унеможливлює вирішення цією судовою інстанцією процесуального питання щодо забезпечення позову на цій стадії розгляду справи за відповідним поданим клопотанням (заявою) сторони у справі.

Керуючись статтями 388, 389, 400 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання правочину купівлі-продажу автомобіля недійсним в частині, що стосується особи покупця, та визнання покупцем автомобіля, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2022 року та постанову Сумського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак