Справа № 161/4569/22 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-з/802/55/22 Категорія: 3 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 , подану представником відповідача ОСОБА_2 , про винесення додаткового рішення щодо судових витрат в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінактив", про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 , поданою представником позивача ОСОБА_4 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2022 року та апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , поданою представником відповідача ОСОБА_2 , на додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 у квітні 2022 року звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього. Просила витребувати у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 нежитлове вбудоване приміщення ресторану загальною площею 343 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 5954037, а також внести в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію прав власності за ОСОБА_3 на нежитлове вбудоване приміщення ресторану загальною площею 343 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 5954037.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього, відмовлено.

Додатковим рішенням суду від 26 серпня 2022 року в цій справі ухвалено в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 55 000 грн, відмовлено.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області суду від 22 квітня 2021 року виправлено описку в рішенні Луцького міськрайонного суду від 18 березня 2021 року у цій справі в написанні прописом суми, яка підлягає до стягнення з відповідача.

Позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення суду від 12 серпня 2022 року у цій справі, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на додаткове рішення суду від 26 серпня 2022 року у цій справі, в якому просила його скасувати та ухвалити нове додаткове рішення, яким стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 55 000 грн.

Постановою Волинського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 , подану її представником ОСОБА_4 , задоволено частково. Апеляційну скено частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 серпня 2022 року в цій справі змінено в мотивувальній частині, викладено її в редакції цієї постанови.

Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2022 року в цій справі скасовано, справу в частині вирішення заяви відповідача ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представником ОСОБА_2 в інтересах відповідача ОСОБА_1 27 жовтня 2022 року подано до Волинського апеляційного суду заяву про винесення додаткового рішення щодо судових витрат в цій справі. Заява мотивована тим, що в апеляційній скарзі на додаткове рішення суду першої інстанції зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які понесла та планує понести відповідач у зв`язку із розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції складаються з витрат на правничу допомогу, попередній (орієнтовний) розмір яких становить 25 000 грн. Фактичний розмір витрат становить 25 000 грн та підтверджується копією рахунку №87 від 26 жовтня 2022 року та копією акту приймання-передачі наданих послуг від 26 жовтня 2022 року. Засвідчена копія договору про надання правничої допомоги від 30 липня 2018 року та додатку №4 від 22 квітня 2022 року до нього, на підставі яких надавалась відповідачу правнича допомога, наявні в матеріалах справи. У додатку №4 від 22 квітня 2022 року до договору про надання правничої допомоги від 30 липня 2018 року сторони визначили, що вартість послуг адвокатського об`єднання у справі №161/4569/22, які полягають у наданні послуг з представництва інтересів клієнта під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції становлять 25 000 грн незалежно від обсягу наданих послуг. Відповідач не зобов`язаний обґрунтовувати розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами у фіксованому розмірі у вищевказаному договорі з точки зору затраченого часу на їх виконання, а також їх загального обсягу. Вищевказана правнича допомога в сумі 25 000 грн на дату подання цієї заяви не була оплачена відповідачем, а тому є заборгованістю відповідача перед АО «АФК», про що сторони вказали у вищезгаданому акті приймання-передачі від 26 жовтня 2022 року. Визначена вартість наданих послуг у розмірі 25 000 грн є співмірною з предметом позову та наданих обсягом послуг. Просить винести додаткове рішення, яким стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 25 000 грн.

До апеляційного суду надійшли заперечення представника позивача ОСОБА_4 на заяву про ухвалення додаткового рішення. Вказано, що в якості доказів представник відповідача приєднав до заяви про ухвалення додаткового рішення рахунок від 26 жовтня 2022 року, в якому зазначається лише послуга з представництва інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції вартістю 25 000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності, доведеності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З огляду на ту обставину, що відповідач по справі не надала суду апеляційної інстанції відповідних доказів в розумінні ч.4 ст.137 ЦПК України, представник позивача просить суд в задоволенні заяви представника відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 25 000 грн відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Таким чином питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись в порядку, передбаченому для ухвалення додаткового рішення.

З ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У суду немає необхідності викликати учасників справи в судове засідання для вирішення даного питання.

Вивчивши заяву представника відповідача, заперечення представника позивача на неї та матеріали справи суд дійшов висновку, що заява про винесення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

В матеріалах справи наявна копія договору про надання правничої допомоги від 30 липня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «АФК» відповідно до п.1.1 якого АО «АФК» бере на себе зобов`язання по виконанню функцій представника (захисника) у цивільному, адміністративному, кримінальному процесі, у справах про порушення митних правил, у яких клієнт є стороною справи (процесу) та наданню правничої допомоги для захисту прав, свобод та законних інтересів клієнта, у т.ч. в судах усіх інстанцій, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», третейських судах, правоохоронних органах та органах досудового розслідування, підприємств, установ та організацій всіх форм власності, органах влади та місцевого самоврядування, органах нотаріату, банківських установах, у всіх судових процесах, які виникли чи можуть виникнути з правовідносин клієнта щодо захисту його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується виплатити АО «АФК» винагороду (гонорар) за надання правничої допомоги.

Відповідно до додатку №4 від 22 квітня 2022 року до вищевказаного договору, пунктом 2 передбачено, що вартість послуги з представництва інтересів клієнта під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у справі №161/4569/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та реєстрацію права власності на нього, становить 25 000 грн (незалежно від обсягу наданих послуг).

Першою заявою по суті справи, яка подавалась відповідачем до апеляційного суду була апеляційна скарга на додаткове рішення суду першої інстанції від 26 серпня 2022 року. До апеляційної скарги попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом справи № 161/4569/22 в суді апеляційної інстанції не подано. При цьому, такий попередній (орієнтовний) розрахунок витрат зазначено у відзиві відповідача на апеляційну скаргу позивача на рішення суду першої інстанції від 12 серпня 2022 року. Згідно такого розрахунку вартість витрат на професійну правничу допомогу, які очікує понести відповідач в ході перегляду справи в суді апеляційної інстанції становить 25 000 грн. Переліку послуг, що передбачаються для надання відповідачу, розрахунок не містить.

До заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат додано копії рахунку №87 від 26 жовтня 2022 року та акту прийому-передачі наданих послуг від 26 жовтня 2022 року.

Відповідно до копії ордеру на надання правничої допомоги серії АС №1044238, адвокат Багіров Р.А. зі складу адвокатів АО «АФК» здійснював представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 у справі №161/4569/22 у Волинському апеляційному суді.

В ряді постанов Великої Палати Верховного Суду, зокрема в постанові від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19, від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18, викладено правову позицію про те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо судових витрат за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, рішення у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112, відповідно). У справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до наведених вимог нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Подані представником відповідача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позбавляють суд можливості встановити їх дійсність (необхідність), а також позбавляють можливості позивача доводити їх неспівмірність.

Сторони в додатку №4 до договору про надання правничої допомоги та в акті приймання-передачі виконаних робіт визначили обсяг робіт і загальну їх вартість в розмірі 25 000 грн, проте не узгодили вартість кожної окремої послуги. Викладене суперечить вимогам ст.134 ЦПК України щодо необхідності подання детального опису робіт (наданих послуг) і вимогам щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Якщо вартість послуг адвоката не залежить від обсягу робіт (наданих послуг), то наведені вимоги закону втрачають сенс.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар, який може обчислюватись у фіксованому розмірі або у формі погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 06 березня 2019 у справі № 922/1163/18).

Викладене означає, що у випадку застосування фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не має значення час, який адвокат витратив, наприклад, на підготовку і написання позовної заяви чи на участь у судових засіданнях. Проте це не виключає необхідність встановлення фіксованої оплати за кожну із цих послуг окремо.

Відсутність погодженої ціни кожної послуги не дозволяє виключити ті, які включені в перелік робіт необґрунтовано.

Окрім того, в постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі №638/7748/18 зазначено: Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Окрім того, враховуючи складність справи, а саме, що в провадженні як Луцького міськрайонного суду Волинської області так і Волинського апеляційного суду перебували цивільні справи, предметом розгляду яких були подібні правовідносини між тими ж сторонами, стосовного того ж майна, з тих самих підстав, ту обставину, що відзив на апеляційну скаргу містить такі ж самі обґрунтування, які позивач навів у позовній заяві та які були предметом розгляду і заперечень в суді першої інстанції, до апеляційної скарги на додаткове рішення та до відзиву на апеляційну скаргу позивача відповідачем нові докази не додавались, апеляційний суд дійшов висновку, що завищеними є витрати позивача в сумі 25 000 грн на оплату послуг адвоката.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, а також з урахуванням поданого представником позивача заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх неспівмірності, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача та стягнення із позивача на користь відповідача 15 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

Отже, наявні підстави для ухвалення додаткової постанови.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270, 381, 382, 384, частиною 5 статті 268 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення щодо судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн (п`ятнадцять тисяч гривень).

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту судового рішення: 08 листопада 2022 року.

Головуючий

Судді