КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 2-2553/10
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5702/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Лещенко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Лащевська Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовичана ухвалу Подільського районного суду міста Києвавід 02 грудня 2021 року,

встановив:

у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просила взнати незаконним дії приватного виконавця щодо оцінки майна у виконавчому провадженні, зобов`язати приватного виконавця скасувати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та визнати недійсним висновок від 18.10.2021 про вартість нерухомого майна, посилаючись на те, що оцінка була проведена з порушеннями.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року скаргу було задоволено.

Визнано неправомірними дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. у виконавчому провадженні №63267193, пов`язані із примусовою реалізацією квартири. .

Зобов`язано приватного виконавця скасувати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №63267193 від 16.09.2021 року з метою визначення вартості описаного майна - квартири .

Визнано недійсним висновок від 18.10.2021 про вартість нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , що був виконаний суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання ТОВ «Приватна експертна служба» у виконавчому провадженні №63267193.

Визнано неправомірними дії та рішення приватного виконавця виконавчого щодо визначення ринкової вартості майна - квартири АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою, приватний виконавець подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким скаргу залишити без задоволення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Скаржник ОСОБА_1 в судові засідання у суді апеляційної інстанції, призначені на 28 липня 2022 року, 18 серпня 2022 року, 06 жовтня 2022 року та 03 листопада 2022 року не з`явилась, неодноразово повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення судових повісток поштовою кореспонденцією та розміщенням оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Київського апеляційного суду. Також засобами електронного зв`язку про розгляд справи був повідомлений представник ОСОБА_1 - адвокат Павлов І.Г., який відповідно до ордеру на надання правничої допомоги від 02 листопада 2021 року уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 у Київському апеляційному суді (а.с.11).

Відзиву на апеляційну скаргу, клопотань про відкладення розгляду справи внаслідок неможливості прибути до суду або проведення судового засідання в режимі відеоконференції від скаржника ОСОБА_1 та її представника не надходило.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника приватного виконавця - Пількевич Т.А. та представника стягувача -

ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даною скаргою, боржник ОСОБА_1 посилалась на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Телявського А.М. перебуває виконавчий лист, виданий Подільським районним судом м.Києва на виконання рішення від 04 жовтня 2010 року про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 155 009,18 дол. США та 55 137 грн. 44 коп. Зазначала, що приватним виконавцем було здійснено опис та арешт належної їй квартири та призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання з метою визначення вартості арештованого майна. Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «Привтана експертна служба» квартира була оцінена в розмірі 2 499 990 грн. Скаржник зазначала, що оцінка майна була проведена без ознайомлення з ним шляхом безпосереднього доступу до квартири, що є порушенням встановленого законом порядку. За таких обставин просила суд визнати неправомірними дії та рішення приватного виконавця виконавчого, пов`язані із примусовою реалізацією квартири, зобов`язати його скасувати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, визнати недійсним висновок про вартість нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , та визнати неправомірними дії та рішення приватного виконавця виконавчого щодо визначення ринкової вартості майна.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року скаргу було задоволено.

Визнано неправомірними дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. у виконавчому провадженні №63267193, пов`язані із примусовою реалізацією квартири. .

Зобов`язано приватного виконавця скасувати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №63267193 від 16.09.2021 року з метою визначення вартості описаного майна - квартири.

Визнано недійсним висновок від 18.10.2021 про вартість нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , що був виконаний суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання ТОВ «Приватна експертна служба» у виконавчому провадженні №63267193.

Визнано неправомірними дії та рішення приватного виконавця виконавчого щодо визначення ринкової вартості майна - квартири АДРЕСА_1 .

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що оцінка майна була проведена без зовнішнього та внутрішнього огляду нерухомого майна, що могло вплинути на визначення його вартості та призвести до реалізації арештованого майна за заниженою ціною. Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у приватного виконавця Тетявського А.М. перебуває виконавче провадження №63267193 з примусового виконання виконавчого листа №2-2553/10, виданого 25 січня 2013 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за Кредитним договором №463-оф/07 від 19 грудня 2007 року в сумі 155 009,18 дол. США та 55 137 грн. 44 коп. 09.10.2020 року.

09 жовтня 2020 року приватним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 та стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця. Того ж дня керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження.

В ході вчинення виконавчих дій приватним виконавцем Телявським А.М. було встановлено, що за ОСОБА_1 на праві власності зареєстрована квартира АДРЕСА_1 , яка передана стягувачеві в іпотеку.

21 жовтня 2020 року приватним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої описано та арештовано вищевказану квартиру. 16 вересня 2021 року, керуючись ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а 29 січня 2021 року сформовано та подано до Державного підприємства «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна

Згідно Висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Приватна експертна служба» квартира була оцінена на суму 2 499 990 грн.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом частин першої - третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

За приписами частини п`ятої цієї статті виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Відповідно до статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який проводить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». У разі, якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною держаним виконавцем, державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов`язані з призначенням суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі, якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов`язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Частиною третьою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Відповідно до статті 3 Закону № України «Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Пунктами 15, 16 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (далі - Національний стандарт № 1) регламентовано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, та повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз`яснення та застереження.

При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Відповідно до статті 36 Національного стандарту № 1 оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільше повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення.

Як вбачається зі змісту Висновку про вартість нерухомого майна, виготовлено оцінювачем ТОВ «Приватна експертна служба» вартість арештованої квартири була визначена за порівняльним підходом після проведення зовнішнього огляду, оскільки доступ до квартири був відсутній. При цьому, оцінювач вказував, що розрахунки проводились виходячи з припущення, що стан внутрішнього оздоблення квартири - добрий.

При зверненні до суду зі скаргою ОСОБА_1 не було надано жодних доказів на спростування визначеної виконавцем вартості квартири, як і доказів, які б свідчили про те, що внутрішній огляд квартири міг би суттєво вплинути на визначену оцінювачем вартість, з урахуванням того, що за основу оцінки був взятий гарний стан внутрішнього оздоблення квартири. Саме по собі посилання скаржника на те, що оцінка проводилась без огляду квартири в даному випадку не може бути підставою для визнання її недійсною, оскільки будь-які докази на підтвердження того, що вартість спірного майна є вищою, ніж визначена оцінювачем, або про те, що існують певні особливості внутрішнього стану квартири, які б могли вплинути на її вартість, відсутні.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції», заява № 18357/91, від 19 березня 1997 року).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) зазначив, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

В даному випадку ОСОБА_1 не було надано доказів на підтвердження того, що нею вчинялись будь-які дії, спрямовані на виконання судового рішення, яке набрало законної сили ще у 2010 році. Будучи обізнаною про ухвалене судом рішення та про його примусове виконання, боржник не вказувала, які дії вона вчиняла для взаємодії з приватним виконавцем та виконання рішення про стягнення з неї заборгованості. Оскарження дій приватного виконавця та оцінки арештованої квартири без надання будь-яких доказів, які б свідчили, що вказаними діями порушено права боржника, може свідчити про зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальним правами з метою уникнення відповідальності та виконання рішення суду, що є неприпустимим.

Суд першої інстанції, задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , не встановив та не вказав, за захистом якого саме права чи інтересу вона звернулась до суду зі скаргою, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2022 року (справа №752/2605/13-ц).

Також колегія суддів звертає увагу на те, що судом не було обґрунтовано підстави для задоволення скарги в частині зобов`язання приватного виконавця скасувати постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні і такі дії були вчинені виконавцем у відповідності до вимог Закону України «про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції, постановлена за наслідками розгляду скарги, не відповідає.

Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В даному випадку висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення скарги не відповідає встановленим у справі обставинам, а тому ухвалу суду слід скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовичазадовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києвавід 02 грудня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 14 листопада 2022 року.

Головуючий

Судді