КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/7384/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7688/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Мельничук Марина Володимирівна, приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Приймак Альона Петрівна, про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування його державної реєстрації,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Бондаренко О.В.,-

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

Позивач просила: визнати квартиру АДРЕСА_1 , спільним сумісним майном подружжя набутим у шлюбі; визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 354 від 19.03.2021, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Приймак А.П., недійсним; скасувати в реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про державну реєстрацію квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 103); визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Визнано договір купівлі-продажу 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , який зареєстрований в реєстрі за № 354 від 19.03.2021, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Приймак А.П., недійсним.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у розмірі 1 059,33 грн. (одна тисяча п`ятдесят дев`ять гривень 33 копійки).

У задоволенні решти вимог відмолено.

18 лютого 2022 року представник ОСОБА_5 подав заяву про ухвалення додаткового рішення. Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Додатковим рішеннямБілоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2022 року заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 750 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить додаткове рішення суду скасувати, посилаючись на його необґрунтованість та незаконність.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3 750 грн 00 коп.

Визначаючи розмір понесених витрат, суд першої інстанції врахував, що вказані представником позивача витрати пов`язані з розглядом справи, прийняв до уваги конкретні обставини справи, принципи співмірності та розумності судових витрат.

Висновки суду відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Матеріали справи містять: договір № 8 про надання правничої допомоги від 01 квітня 2021 року; додаток № 1 до договору № 8 про надання правничої допомоги від 01 квітня 2021 року по справі № 357/7384/21; акт про надання правничої допомоги по договору № 8 від 01 квітня 2021 року по справі № 357/7384/21 від 15 лютого 2022 року; квитанцію № 54682 від 15 лютого 2022 року.

Згідно додатку № 1 до договору № 8 про надання правничої допомоги від 01 квітня 2021 року сторони визначили, що за надання правничої допомоги передбаченої у п. 1.1-1.2, 2.2 договору, № 8 про надання правничої допомоги від 01 квітня 2021 року представництва та захист прав та інтересів ОСОБА_1 у суді по справі № 357/7384/21, клієнт зобов`язується сплатити адвокату вартість правничої допомоги у сумі - 10 000 грн 00 коп. в строк до 16 лютого 2022 року.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ОСОБА_5 надано детальний опис робіт із зазначенням витраченого часу.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що витрати на правничу допомогу у розмірі 3 750 грн 00 коп. відповідають критерію співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми процесуального права.

Скаржником не доведено неспівмірність визначених витрат на правничу допомогу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що законність додаткового рішення перебуває у прямій залежності від результатів апеляційного перегляду рішення суду по справі, колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду від 11 березня 2022 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко