Провадження № 2/761/365/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва Тарасенко Ігоря Миколайовича, Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису про право власності,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва Тарасенко Ігоря Миколайовича , Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису про право власності. Позов мотивується тим, що письмова вимога йому відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» не надсилалась, оцінка предмета іпотеки не проводилась, іпотечний договір не містить іпотечного застереження та на момент реєстрації предмета іпотеки за Банком діяв мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. За таких обставин просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47418087 від 19.06.2019 р. прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» м. Києва Тарасенком Ігорем Миколайовичем а скасувати запис про право власності номер 32059713 від 13.06.2019 17:28:10 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Провадження у справі відкрито 12.09.2019 р., відповідно до приписів ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Представник АТ «Укрсоцбанк» 07.10.2019 р. було подано відзив на позовну заяву. Банк зазначає, що повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки Позивачу надсилалось, оцінка предмета іпотеки проводилась, Банк мав право звертати стягнення на предмет іпотеки, а дія мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті в даній ситуації не діє, оскільки позивач надав згоду на звернення стягнення.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 вказав, що надані на підтвердження направлення вимоги про усунення порушення документи не можуть братись до уваги, з огляду на позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 11.04.2017 р. у справі № 21-1458а16. Долучений до відзиву Висновок про вартість майна від 20.05.2019 р. не відповідає вимогам Порядку ведення єдиної бази звітів про оцінку, затвердженого наказом ФДМУ від 17.05.2018 р. № 658, оскільки офіційно не зареєстрований. В іпотечному договорі нічого не вказано про те, що право Банку про можливість стягнення предмету іпотеки є іпотечним застереженням чи прирівнюється до нього. Крім того, на момент здійснення реєстрації нерухомого майна діяв Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що унеможливлювало здійснення реєстрації права власності на квартиру банком на підставі Іпотечного договору.

Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва Тарасенко І.М. не скористався правом подати відзив на позов.

19.10.2020 р. на підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва № -01-08-1026 здійснено повторний автоматичний розподіл справи відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

11.01.2021 р. вирішено питання про прийняття справи до провадження.

Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити заявлені вимоги. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачіналежним чином повідомлені про час та дату судового засідання, в судове засідання не з`явилися. Заяв та клопотань від них на адресу суду не надходило.

Суд, керуючись положеннями ст. ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справи за відсутності учасників процесу на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, та надавши наявним доказам належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

06 листопада 2007 року між Позивачем та Банком було укладено Договір про невідновлюваної кредитної лінії № 10-29/4563.

В якості забезпечення за Кредитним договором, 06 листопада 2007 року між Позивачем та Банком було укладено Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавловською І.О. який зареєстрований в реєстрі за № 3397 та передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1

У зв`язку із невиконанням позивачем свої зобов`язань за кредитним договором банк звернувся до державного реєстратора для звернення стягнення на предмет іпотеки.

19.06.2019 р. ДП КМ «Реєстраційне бюро» міста Києва Тарасенком Ігорем Миколайовичем зареєстрував за банком право власності на квартиру, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек , Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Представником відповідача на підтвердження виконання цих вимог надано лист повідомлення ТОВ «Служба експрес-доставки «Меркурій» вих. № 236/08; копію реєстру поштових відправлень №10490; копію опису цінного листа; роздруківку з сайту пошуку поштових відправлень «Укрпошта» № 738.

Разом з тим, в листі експрес-доставки, що відправлення повернуто банку, також, з даного листа не вбачається за можливе встановити, який саме лист банк надсилав позивачу.

Відповідно до копії поштового відправлення №10490, лист направлявся ТОВ «Кредитні Ініціативи», а не банківською установою, що підтверджується копією цього відправлення та квитанцією про його направлення.

Цінний лист не має реєстрового номера відправлення, тому не можна стверджувати, що банк позивачу надсилав саме цей лист, а позивач його отримав. Повідомлення про звернення стягнення надсилалось без повідомлення про вручення.

Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Оскільки самі листи надсилались не банком, а ТОВ «Кредитні Ініціативи», опис вкладення в цінний лист не має реєстрового номеру за яким можна відслідкувати відправлення та його отримання, а повідомлення про вручення не надсилалось, суд не може вважати позивача належним чином повідомленим про наміри банку здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки через порушення зобов`язань позивача.

Подібний висновок викладений у постанові ВСУ у справі № 21-1458а16 від 11.04.2017р.

Разом з тим, суд критично ставиться до доводів Позивача, щодо непроведення оцінкита її офіційної реєстрації, оскільки, банком надано висновок про вартість майна від 29.05.2019р., який відповідає вимогам ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

З іншого боку суд погоджується з твердженнями позивача, що Іпотечний договір не містить іпотечного застереження з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Так, згідно п. 4.5.3. Іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, пункт 4.5.3. не містить іпотечного застереження, а лише погодження між сторонами про можливість стягнення предмету іпотеки відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя відсутній, а іпотечний договір не містить іпотечного застереження, прийняття реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності, як такого, що виникає на підставі договору іпотеки, є протиправним.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у справі № 554/14813/15-ц та виклала у постанові від 11.04.2018.

Крім того, на момент прийняття реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за банком, діяли положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку передбаченому статтями 36-38 Закону України «Про іпотеку» фактично є примусовим зверненням стягнення на предмет іпотеки, а тому, якщо іпотека-житло виступає предметом забезпечення виконання зобов`язання за валютним кредитним договором то таке звернення стягнення заборонено згідно з Законом про мораторій.

Такий правовий висновок зазначений у Постанові Верховного Суду колегії цивільної палати Касаційного цивільного суду від 31.10.2018 року у справі № 465/1310/17.

Твердження банку про наявність згоди позивача посилаючись на п. 4.5.3 Іпотечного договору, не заслуговують на увагу, оскільки, умови Іпотечного договору не містять згоди позивача на звернення стягнення в позасудовому порядку, а будь-яких інших доказів відповідачем не надано.

За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями ч. 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Слід зазначити, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

Відповідно до абзаців першого-третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-ІV (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

На цій підставі Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/10963/19 сформулював правовій висновок, відповідно до якого у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону № 1952-ІV у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як: скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/10963/19 виснував, що за змістом частини третьої статті 26 Закону № 1952-ІV виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі № 1952-ІV.

За приписами ст. 5 ЦПК України Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що права іпотекодавця ОСОБА_1 порушено, та приходить до висновку про поновлення такого права, з урахуванням позицій Верховного Суду, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47418087 від 19.06.2019 17:51:19 прийняте Державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва Тарасенком Ігорем Миколайовичем, щодо квартири АДРЕСА_1 та припинення права власності АТ «УКРСОЦБАНК» на нерухоме майно.

За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,141,196,223,258,259,263,268,280-285,352,354 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва Тарасенко Ігоря Миколайовича, Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування запису про право власності задовольнити частково.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47418087 від 19.06.2019 17:51:19 прийняте Державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва Тарасенком Ігорем Миколайовичем (код ЄДПРОУ 42484787, місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, 8а, офіс 406) таприпинити право власності Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» (, м. Київ, вул. Велика Васільківська, буд. 100) на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва Тарасенко Ігоря Миколайовича(код ЄДПРОУ 42484787, місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, 8а, офіс 406) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 384 грн. 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» (, м. Київ, вул. Велика Васільківська, буд. 100) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 384 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 24.06.2022 року.

Суддя: