ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8156/22 Справа № 205/7044/20 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання транзакції нечинною та зобов`язання вчинити певні дії,

-за апеляційною скаргою адвоката Захарчук Ксенії Олегівни в інтересах ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивачка з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що невідомі особи викрали її мобільний телефон, які через додаток «Приват24» учинили транзакції грошей. Просила визнати транзакції грошей з її рахунку нечинними та зобов`язати відповідача повернути грошові кошти у розмірі 4391, 34 грн. на картковий рахунок позивачки.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У жовтні 2022 року не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування рішення й винесення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що 12.02.2020 року у позивачки було викрадено її мобільний телефон із встановленим на ньому додатком «Приват24», за допомогою якого невідомі особи декілька ми платежами зняли кредитні кошти загальною сумою 49859, 79грн. 13.02.2020 року позивач, після встановлення зняття грошових коштів зверталась до банку, а також до поліції.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В апеляційному суді справа розглядається, відповідно до ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та станом на 11.02.2020 року не мала заборгованості по карті у АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується довідкою Банку від 25.02.2020 року (а.с.16).

Відповідно до виписки по картці ОСОБА_1 , 12.02.2020 року було проведено перекази з її картки через додаток Приват24, а саме: переказ на картку ІНФОРМАЦІЯ_1 у валюті операції 13 500 грн., сума комісій 540 грн., переказ на картку ПриватБанку ОСОБА_3 , у валюті операції 11 000 грн., сума комісії 440 грн., переказ на картку ПриватБанку ОСОБА_3 , у валюті операції 7 100 грн., сума комісії 284 грн., переказ на картку ПриватБанку ОСОБА_4 у валюті операції 8 300 грн., сума комісії 332 грн., переказ на картку ПриватБанку ОСОБА_4 у валюті операції 8700 грн., сума комісії 321,68 грн.(а.с.17).

Вказані операції було проведено в період часу з 20 години 25 хвилин до 23 години 21 хвилини (а.с.18).

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 13.02.2020 року ОСОБА_1 станом на 13.02.2020 року має заборгованість за карткою НОМЕР_1 в розмірі 49 859,79 грн. (а.с.19).

Як вбачається з відповіді Банку від 14.02.2020 року вищевказана картка НОМЕР_2 була заблокована 12.02.2020 року о 18:45:09 через Приват24 та розблокована 12.02.2020 року о 19:42:59 через Приват24. Зміни паролю для входу в Приват24 не було. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації. У відповіді також зазначено, що переказ коштів з картки був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Інтернет Банкінг Приват24. Вхід в Приват24 було здійснено під авторизацією Захарчук С.М. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить в Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів (а.с.22-23).

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ; держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» (далі - Постанова) держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для здійснення платіжних та інших операцій; користувач - фізична або юридична особа, якій надається послуга щодо виконання платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу.

Згідно з зазначеною Постановою платіжний застосунок - програмне забезпечення, встановлене в технічному/мобільному пристрої, яке дає змогу держателю ініціювати платіжні або інші операції із використанням електронного платіжного засобу.

Отже, позивач є власником рахунку у АТ КБ «ПриватБанк» та користувачем електронного платіжного засобу. Як зазначила позивач на її мобільному телефоні було встановлено платіжний застосунок, що дає змогу здійснювати операції із використанням електронного платіжного засобу.

Згідно з матеріалами справи оспорювані операції з переказу коштів було здійснено через додаток «Приват24», доступ до якого можливий після авторизації.

Відповідно до Постанови авторизація - процедура отримання дозволу на проведення операції з використанням електронного платіжного засобу.

Таким чином, особа, яка ініціювала оспорювані перекази коштів з картки позивача авторизувалася, вказавши логін та пароль позивача.

Відповідно до п. 1.5.5. Умов та Правил, які діяли станом на 25.09.2012 року та є в загальному доступі за посиланням https://privatbank.ua/terms, Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПіН - коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (пункт 9 розділу 6 Положення № 705).

Отже, враховуючи, що вхід у додаток «Приват24» було здійснено під авторизацією позивача, що супроводжувалося введенням паролю, який клієнт не повинен повідомляти іншим особам, та який не змінювався напередодні здійснення оспорюваних грошових переказів, за відсутності доказів здійснення зазначених вище транзакцій у зв`язку з незаконними діями третіх осіб, суд позбавлений можливості встановити, що такі платіжні операції вчинено іншою особою, а не позивачем. При цьому, витяг з ЄРДР та інші документи, що підтверджують факт звернення позивача до правоохоронних органів після проведених оспорюваних платіжних операцій не є належними та допустимими доказами вчинення операцій іншими особами.

Окрім того, Постановою встановлено, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до Постанови негайно - найкоротший строк протягом дня, у який мають здійснюватися (відбуватися) відповідні дії, з моменту настання підстав для їх здійснення.

Таким чином, відповідальність Банку за здійснення операцій за втраченим електронним засобом виникає лише з часу повідомлення Банку користувачем про таку втрату. До повідомлення відповідальність несе користувач.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виявила відсутність мобільного телефону, на якому встановлено платіжний застосунок, о 18 годині 30 хвилин 12.02.2020 року, однак, негайно не повідомила Банк щодо його втрати та втрати фінансового номеру телефону, про здійснення оспорюваних транзакції повідомила Банк лише наступного дня після їх проведення.

При таких обставинах, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визнання проведених 12.02.2020 року переказів грошових коштів з картки позивача в загальному розмірі, з урахуванням комісій, 49 859,79 грн. у зв`язку з недоведеністю вказаної позовної вимоги й відмовив з цих підстав у задоволенні позову.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2022 року залишитибез змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: