Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви про стягнення з ОСОБА_2 коштів, сплачених на виконання договору купівлі-продажу земельної ділянки у розмірі 735 283,00 грн. та договору купівлі-продажу житлового будинку у розмірі 3 435 919,00 грн., мотивуючи тим, що 11 лютого 2020 року між ОСОБА_2 та заявником укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким відповідач передав земельну ділянку площею 0,1295 га, розташовану за адресою:: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :05:027:0121 у приватну власність заявнику, а заявник прийняв земельну ділянку та сплатив за неї обговорену суму в розмірі 735 283,00 грн. Крім того, того ж дня між заявником та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким відповідач передав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 у приватну власність заявнику, а заявник прийняв житловий будинок і сплатив за нього обговорену суму у розмірі 3 435 919,00 грн. Однак, постановою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року у справі №22-ц/824/1794/2022 за позовом ОСОБА_3 витребувано у ОСОБА_1 на її користь вказане нерухоме майно. Заявник вважає, що задоволення позову про витребування у нього майна означає, що договори купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 11.02.2020 року є нікчемними, оскільки з цих договорів не виникає реального настання правових наслідків для заявника, що обумовлені цими договорами. У зв`язку з викладеним, заявник має намір подати до суду позов про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом стягнення з відповідача суму сплачених коштів за договорами купівлі-продажу від 11.02.2020 року. Посилаючись на зазначені обставини та з метою уникнення загрози подальшої реалізації належного відповідачу майна, просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , та на земельну ділянку на якій знаходиться будинок, кадастровий номер земельної ділянки місця розташування :04:007:0057..

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд виходить з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам; іншими заходами.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1, 6, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи вище викладене, з метою забезпечення рівності прав учасників судового процесу та недопущення виникнення обставин, які можуть зробити неможливим або значно ускладнять виконання можливого рішення суду, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована, а обраний заявником вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_2 нерухоме майно забезпечить в майбутньому реальне виконання можливого рішення суду. А тому подана заява підлягає задоволенню.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

- на житловий будинок АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204);

- на земельну ділянку загальною площею 0,3511 га з кадастровим номером :04:007:0057, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 204, власником якої є ОСОБА_2 .

Дані стягувача: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Дані боржника: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Про виконання ухвали проінформувати Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СуддяБ. І. Кошель