ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1001/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2022 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого -судді Іщенко І.М., за участю секретаря судового засідання Клисак Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого

В С Т А Н О В И В

08.09.2022 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява адвоката Стефківський В.І., який діє на підставі ордеру серії ВС № 1159294 від 07.09.2022 року від імені ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія» Українська страхова група» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Позовна заява обґрунтовується тим, що 18.07.2020 року в смт Петриківка Дніпропетровської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «Volvo FH 500», р.н. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок даної ДТП від отриманих травм ОСОБА_2 помер. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Volvo FH 500», р.н. НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ «Страхова компанія» Українська страхова група», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3353387.

07.08.2020 року до ПАТ «СК Українська страхова група» подано заяви на виплату страхового відшкодування, заподіяної моральної шкоди та втрати годувальника, з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування.

07.11.2020 року минув строк 90 днів для здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та втрати годувальника в загальному розмірі 161 552 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку по виплаті страхового відшкодування позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 161 552 грн, за результатом розгляду якого рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2022 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.08.2022 року, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі та 10.08.2022 року зазначені кошти були виплачені.

Враховуючи те, що позивачка звернулася із заявою на виплату страхового відшкодування до відповідача 07.08.2020 року, яке було виплачено 10.08.2022 року, то відповідач зобов`язаний здійснити страхове відшкодування шкоди з урахуванням інфляційного збільшення боргу, а також сплатити позивачу пеню та 3% річних. Так як 90-денний строк на прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування сплив 07.11.2020 року, то починаючи з 08.11.2020 року відповідач зобов`язаний виплатити страхове відшкодування заподіяної шкоди з урахуванням індексу інфляції за період з 08.11.2020 року по 10.08.2022 року що становить 213291,42 грн, з яких 51739,42 грн є інфляційним збільшенням боргу.

Також, починаючи з 08.11.2020 року по 08.11.2021 року відповідач зобов`язаний сплатити позивачці пеню в розмірі 23046,62 грн та 3% річних в розмірі 8498 грн, нараховані на суму 161552 грн страхового відшкодування. Загальна сума становить 83284,04 грн.

ОСОБА_1 просить суд стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на свою користь суму в розмірі 83284,04 грн, яка складається з: 23046,62 грн нарахованої пені, 8498 грн 3% річних, 51739,42 грн інфляційні збитки, та витрати на правову допомогу в розмірі 18000 грн.

Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 29).

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені за допомогою СМС-повідомлення, від представника позивачки надійшла заява про задоволення позовних вимог та розгляду справи у їх відсутність.

Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» Василевський О.Л. у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позов, в задоволенні якого просив відмовити, пославшись, що по факту ДТП від 18.062020 року, де загинув пішохід ОСОБА_2 представник позивачки ОСОБА_4 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. По факту дорожньої пригодибуло порушено кримінальну справу і судового вироку який набрав законної сили по справі немає, позивач не надав достатніх всіх документів для страхового відшкодування, розмір гонорару адвоката є безпідставний та завищений ( а.с.39-44 )

З урахуванням досліджених доказів, суд вважає, що позовна заява

ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та юридичні правовідносини.

Судом встановлено, що що 18.07.2020 року в смт Петриківка Дніпропетровської області відбулась дорожньо-транспортна пригода в якій автомобіль марки «Volvo FH 500», р.н. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого останній помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, а/з № 830 від 22.07.2020 року, складеного Відділом ДРАЦС по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 15).

Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу автомобіля, марки «Volvo FH 500», р.н. НОМЕР_1 , згідно з полісом № АО/3353387, діючого включно до 19.08.2020 року, застрахована в ПрАТ СК «Українська страхова група», що визнано відповідачем.

Позивачка ОСОБА_5 доводиться матір`ю загиблого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, а/з № 46 від 08.12.1972 року, складеного виконавчим комітетом Лобойківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с. 16).

Факт переходу прізвища позивачки з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » підтверджується копією свідоцтва про шлюб, а/з № 9 від 01.03.1975 року, складеного Лобойківською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с. 14).

07.08.2020 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із заявами на виплату страхового відшкодування.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2022 року стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого в розмірі 28 338 грн та страхового відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 133 214 грн (а.с. 5-10).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.08.2022 року рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2022 року залишено без змін (а.с. 11-13).

Страхове відшкодування 10.08.2022 року ОСОБА_1 було виплачено.

Враховуючи те, що позивачка звернулася із заявою на виплату страхового відшкодування до відповідача 07.08.2020 року, а відповідач вчасно не виплатив страхове відшкодування, яке було виплачено позивачу 10.08.2022 року, то відповідач зобов`язаний здійснити страхове відшкодування шкоди з урахуванням інфляційного збільшення боргу, а також сплатити позивачу пеню та 3% річних.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, сформульованому у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16, позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 року, справа № 308/3162/15-ц.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 36.5, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту - Закон), за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє; протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 36.2 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплати його.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України, інфляційні витрати та три проценти річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Відповідно до ст.979 ЦК України За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Проаналізувавши норми статей 524,533,535,625 ЦК України можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті) тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошових зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.3 ст.510 ЦК України Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договорі про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. Тобто, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склались між сторонами у справі, є грошових зобов`язанням.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статі 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Як встановлено п.36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його

Враховуючи вищевикладене, позивач має право вимагати від відповідача стягнення 3% річних, пені, інфляційного збільшення боргу за прострочене виконання зобов`язання, яке виникло внаслідок несвоєчасної виплати страхового відшкодування, при цьому, строк розрахунків повинен здійснюватися з наступного дня після закінчення 90 днів з моменту отримання відповідачем заяви про здійснення страхової виплати до фактично отриманих грошових коштів.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

В силу приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем у якому мав бути здійснений платіж і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п.36.5. Закону України №1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст.36.7 Закону України №1961-IV рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування у судовому порядку.

Таким чином, на час подання позовної заяви відповідач прострочив грошове зобов`язання, тому у позивача з 10 серпня 2022 року по завершенню 90 днів після подання заяви про відшкодування, виникло право стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за час прострочення виплати страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Згідно наданого позивачем та представником позивача розрахунку сума пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 08 жовтня 2020 року по 08 листопада 2021 року становить 23046,62.; інфляційні збитки за період з 08 листопада 2020 року по липень 2022 року становлять 51739 грн, збитки із врахуванням 3% річних становлять 8 498 грн, а всього на загальну суму 83 284 грн (а.с.17-19)

Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 цієї статті).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 цієї статті).

Так, представництво інтересів позивачки ОСОБА_1 здійснювалося Адвокатським об`єднанням «Автопоміч» відповідно до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 2912 від 28.07.2020 року (а.с. 23-24). На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу Адвокатським об`єднанням «Автопоміч» позивачкою до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги № 2912 від 28.07.2020 р., детальний розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 05.09.2022 р., відповідно до якого вартість робіт з надання правової допомоги з урахуванням використаного часу становить 18 000 грн (а.с. 22).

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20 жовтня 2021 у справі № 757/29103/20-ц, відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів фактичної оплати вказаних послуг до моменту розподілу їх між сторонами у справі не ґрунтується на вимог закону.

При вирішенні питання про розмір означених судових витрат, суд вважає, що всі дії, вчинені представником позивача в межах розгляду цивільної справи № 187/1001/22, є правничою допомогою в розумінні вимог закону в межах саме даної цивільної справи, а тому витрати на професійну правничу допомогу Адвокатського об`єднання «Автопоміч» у розмірі 18000 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

У відповідності до вимогст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Враховуючи, що судом були задоволені позовні вимоги на загальну суму 83284,04 грн, з відповідача слід стягнути 992,40 грн судового збору в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89,133, 141, 258, 259, 263, 265, 353, 354 ЦПК України, ст. 526, 625 ЦК України, ст.36 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) суд,

У Х В А Л И В

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (, 03038, м. Київ, вул. Івана Федоровича, буд. 32-А) страхове відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів грошові кошти в розмірі 23046,62 грн нарахованої пені, 3% річних в розмірі 8498 грн , інфляційні витрати в розмірі 51739,42 грн, а всього: 83284 грн (вісімдесят три тисячі двісті вісімдесят чотири грн) та понесені судові витрати по справі за надану правову допомогу в розмірі 18 000 грн на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (, 03038, м. Київ, вул. Івана Федоровича, буд.32-А) судові витрати у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.) на користь держави

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення

Суддя: І. М. Іщенко