Справа № 357/8149/22
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

18 листопада 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участю секретаря Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини.

05 серпня 2022 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановська І.Д. розглянувши в м. Біла Церква справу про адміністративне правопорушення за протоколом ААД № 075393 від 13 липня 2022 року відносно нього, ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП (далі-протокол) встановила, що відповідно до протоколу, 09 липня 2022 року о 18:45 год. на АДРЕСА_1 він керуючи транспортним засобом «MITSUBISHI ASX», перед початком руху не переконався в безпеці маневру, проявив неуважність та почавши рух здійснив наїзд на праву стопу пішохода ОСОБА_2 , який стояв праворуч від автомобіля, в результаті наїзду пішохід отримав тілесні ушкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив п. 1.5, 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В ході розгляду протоколу, він вини не визнав, пояснив, що він стояв біля під`їзду, коли під`їхало червоне таксі, і його водій почав вимагати від`їхати, на що він йому сказав, що йому необхідно розгрузити речі і потім від`їде, аж раптом із таксі вийшов невідомий йому чоловік і почав рухатися до його автомобіля, коли автомобіль покотився, той підставив ногу, внаслідок чого стався наїзд. Тоді ОСОБА_2 ударив правою рукою по лобовому склі його автомобіля і воно розбилося.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 05 серпня 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно нього було закрите, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Протоколом огляду місця даної дорожньо-транспортної пригоди від 09.07.2022 року було встановлено пошкодження на його транспортному засобі лобового скла передньої частини його автомобіля.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини або обставина.

Внаслідок неправомірних дій відповідачем, йому спричинено матеріальної шкоди, так як він пошкодив його автомобіль і ним було витрачено 3600 гривень за заміну лобового скла в належному йому автомобілі. Крім того, ним були витрачені кошти на лікування, так як внаслідок нервування йому довелось пройти курс лікування, на який він витратив 2600 гривень. Тому сума матеріальних збитків разом становить 6200 гривень.

Також вважає, що відповідач спричинив йому і моральної шкоди, так як внаслідок даної події він тривалий час знаходився на лікуванні, не мав можливості користуватися власним транспортом, так як його забрали у нього працівники поліції на майданчик тимчасового тримання, за тримання автомобіля йому ще й довелося витратити свої власні кошти, внаслідок перенесеного стресу загострилися його хронічні хвороби і він тривалий час знаходився на лікуванні, він втратив сон та спокій, а тому спричинені йому збитки він оцінює в 30 000 гривень.

Тому, просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 6 200 гривень та моральну шкоду в сумі 30 000 гривень. Просив звільнити його від сплати судового збору ( а. с. 1-2 ).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 вересня 2022 року головуючим суддею по справі визначено Орєхова О.І. ( а. с. 17 ) та матеріали передані для розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

12 вересня 2022 року судом було зроблено запити стосовно місця проживання та реєстрації відповідача ( а. с. 22 ).

28 вересня 2022 року за вх. № 34513 судом отримано з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області стосовно ОСОБА_2 ( а. с. 23 ).

В зазначеній відповіді було вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Ухвалою судді від 29 вересня 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін та призначено судове засідання у справі на 20 жовтня 2022 року ( а. с. 24-25 ).

20 жовтня 2022 року справа була знята зі складу у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у Київській області та відкладена на 16 листопада 2022 року ( а. с. 30 ).

В судовому засіданні 16.11.2022 року позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позові та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 16.11.2022 року позовні вимоги позивача визнав частково. Підтвердив, що дійсно розбив позивачу на автомобілі скло та визнає її вартість у розмірі 3 600 гривень. В частині інших вимог позивача не визнав та просив відмовити.

Допитаний свідок в судовому засіданні 16.11.2022 року ОСОБА_3 , яка є цивільною дружиною позивача підтвердила, що дійсно мав місце конфлікт, під час якого відповідач розбив скло автомобіля, який належить позивачу. Після цього, позивач не міг деякий час користуватися автомобілем. Крім того зазначила, що після інциденту, позивач ОСОБА_1 перехвилювався та звертався до лікарні, проходив обстеження та вимушений був приймати ліки.

16 листопада 2022 року в судовому засіданні було оголошено перерву на десять хвилин для надання відповідачем документу підтверджуючого його статус учасника бойових дій.

Під час вказаної перерви, в приміщенні суду було вимкнуто електричну енергію.

У зв`язку з чим, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи завершувати в його відсутність, всі пояснення надано.

Також, відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про подальший розгляд справи в його відсутність.

16 листопада 2022 року у зв`язку з вищенаведеним, розгляд справи було відкладено на 18 листопада 2022 року.

У зв`язку з відсутністю в приміщенні суду електропостачання, заяви позивача та відповідача про продовження розгляд справи у їх відсутність були зареєстровані канцелярією суду лише 17.11.2022 року.

Враховуючи те, що сторони надали свої пояснення по справі в судовому засіданні 16.11.2022 року, просили продовжувати розгляд справи у їх відсутність, суд приходить до висновку про можливість продовження розгляд справи за відсутності учасників судового розгляду з урахуванням наданих пояснень, встановлених обставин під час розгляду справи та наявних у справі матеріалів.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів ( ч. 3 ст. 211 ЦПК України ).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи продовжувався з відсутності сторін по справі, які надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення сторін, які були надані в судовому засіданні під час розгляду справи 16.11.2022 року, пояснення свідка, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

Так, постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2022 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ( а. с. 6-8 ).

Вказана постанова набрала законної сили 16.08.2022 року.

В постанові судом було встановлено, що 09 липня 2022 року о 18:45 год. на вул. Леваневського, 63, в м. Біла Церква він керуючи транспортним засобом «MITSUBISHI ASX», перед початком руху не переконався в безпеці маневру, проявив неуважність та почавши рух здійснив наїзд на праву стопу пішохода ОСОБА_2 , який стояв праворуч від автомобіля, в результаті наїзду пішохід отримав тілесні ушкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив п. 1.5, 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Однак, суд прийшов до висновку, що отримані докази не підтверджують, що внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, зазнали ушкодження транспортні засоби, вантаж, автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди, дорожні споруди чи інше майно.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановлено, що під час свари між учасниками події, відповідач ОСОБА_2 розбив лобове скло автомобіля, який належить позивачу.

Враховуючи те, що відповідач наніс йому матеріальної шкоди, а також завдав і моральних страждань, останній звернувся до суду.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК Країни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як встановлено в судовому засіданні, 09 липня 2022 року під час інциденту, який виник між позивачем та відповідачем, останній ударив рукою по лобовому склі автомобіля та розбив його, що підтверджується встановленими обставинами та матеріалами справи.

За шкоду майна, яку завдав відповідач, позивач вимушений був придбати лобове скло та його встановити, за що поніс витрати в розмірі 3 600 гривень, що підтверджується наявним в матеріалах справи товарним чеком № 95 від 13 липня 2022 року (а. с. 11 ).

Вказані витрати, які були понесені позивачем у вищевказаному розмірі, відповідач ОСОБА_2 визнав, підтвердив, що дійсно він розбив скло на автомобілі.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову ( ч. 4 ст. 206 ЦПК України ).

Оскільки відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги позивача в частині 3 600 гривень, які позивач поніс на придбання лобового скла та його монтаж, такі вимоги підлягають задоволенню та відповідно вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

В частині вимог позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 2 600 гривень, як зазначав позивач витрачені на лікування, так як внаслідок нервування йому довелось пройти курс лікування, то такі вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки понесення таких витрат жодним належним чином з боку позивача не підтверджено та відповідно матеріали справи не містять.

Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 30 000 гривень, то суд приходить до наступного.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як випливає із положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема,: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 1 п. 4, п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Звертаючись до суду з вимогами про стягнення з відповідача моральної шкоди, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що відповідач спричинив йому моральну шкоду, так як внаслідок події, яке мале місце 09 липня 2022 року, під час конфлікту з відповідачем, він тривалий час знаходився на лікуванні, не мав можливості користуватися власним транспортом, так як його забрали у нього працівники поліції на майданчик тимчасового тримання, за тримання автомобіля йому ще й довелося витратити свої власні кошти, внаслідок перенесеного стресу загострилися його хронічні хвороби і він тривалий час знаходився на лікуванні, втратив сон та спокій.

Так, дійсно під час розгляду справи було встановлено, що у зв`язку із пошкодженням автомобіля з боку відповідача ( розбито лобове скло ), який належить позивачу, останній був доставлений на штраф майданчик та позивач був позбавлений можливості деякий час користуватися автомобілем, а також вимушений був прикладати додаткові зусилля для усунення цих пошкоджень.

Крім того, позивач в судовому засіданні зазначав, що після інциденту, який стався між ним та відповідачем 09.07.2022 року, внаслідок перенесеного стресу загострилися його хронічні хвороби і він тривалий час знаходився на лікуванні.

Враховуючи те, що з боку неправомірних дій відповідача, було завдано пошкоджень автомобілю, який належить позивачу, очевидним є те, що останній зазнав негативних переживань та емоцій від цього пошкодження та неможливості певний час використовувати вказаний автомобіль з призначенням.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування, суд враховує характер, тривалість та обсяг моральних страждань позивача з приводу пошкодження належного йому майна, істотність вимушених змін, що настали в житті позивача, який був позбавлений можливості експлуатувати транспортний засіб, змушений був затрачати свій час і докладати додаткові зусилля для відновлення порушеного права, що викликало у нього душевні хвилювання, неспокій, а тому виходячи із вимог розумності, добросовісності та справедливості, оцінює завдану позивачу моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Із врахуванням наведеного, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 3 600 гривень завданої матеріальної шкоди та 1000 гривень грошового відшкодування завданої моральної шкоди.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача.

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

При звернені до суду з позовною заявою, позивач ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору в силу ст. 5 Закону України «Про судовий збір», має інвалідність другої групи, що підтверджується наявним в матеріалах справи посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 29 вересня 2005 року Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради ( а. с.12 ).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 04 травня 2020 року, виданого Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є учасником бойових дій та відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є особою, яка має пільги та відповідно звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ( ч. 6 ст. 141 ЦПК України ).

Оскільки позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 23, 386, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 79, 80-83, 89, 131, 141, 187, 206, 211, 247, 263-265, 273, 274, 353-355 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", Законом України «Про судовий збір», суд, -

У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 3 600 гривень та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень, загалом 4 600 ( чотири тисячі шістсот ) гривень.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( адреса проживання: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Білоцерківським МУ ГУМВС України в Київській області 123.08.1997 року, ІНП: НОМЕР_5 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_5 ).

Повне судове рішення складено 18 листопада 2022 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов