Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2145/22
номер провадження 2-о/695/59/22

18 листопада 2022 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.
секретаря Оніщенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,
За таких обставин ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, щоб встановити факт належності правовстановлюючих документів.
У судове засідання представник заявника адвокат Міщенко С.В. не прибув, направивши до суду письмову заяву, в якій повністю підтримав вимоги заяви, просив їх задовольнити, справу розглядати за його відсутності.
Представник зацікавленої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового розгляду ставився до відому належним чином, письмових пояснень чи заперечень щодо задоволення заяви ОСОБА_1 до суду не направив.
Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини осіб, що беруть участь у справі, враховуючи заяву представника позивача та повторну неявку представника заінтересованої особи, суд розглядає цивільну справі за відсутності учасників процесу.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.
Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям та по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, його підтвердження здійснюється районними (міськими) відділеннями (управління) соціального захисту населення, а в судовому порядку встановлюється лише факт належності особі документа про трудовий стаж якщо ім`я, по-батькові та прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в її паспорті або в свідоцтві про народження.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Як вбачається з листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Згідно з даними паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській області 29.07.2004 року, прізвище, ім`я та по-батькові власника паспорта зазначено як « ОСОБА_1 », дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області.
У довідці про присвоєння ідентифікаційного номера від 12.10.2007 року, виданій Золотоніською об`єднаною державною податковою інспекцією прізвище, ім`я та по-батькові отримувача ІПН вказано як « ОСОБА_1 ».
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14.03.1967 року заявниця народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Гельмязів Золотоніського району Черкаської області.
Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 20.07.1985 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 18.02.1988 року ОСОБА_2 внаслідок укладення та розірвання шлюбу змінила своє прізвище спочатку на « ОСОБА_5 ».
У зв`язку зі зміною прізвища на підставі указаного Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 відповідно до вимог п.2.12. чинної на той час «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах , в установах та організаціях» , що затверджена Постановою Госкомтруда СССР від 20 червня 1974 року №162, - відповідальною посадовою особою «Гельмязівського психо-неврологічного інтернату» до трудової книжки заявника було внесено зміни в частині її прізвища та зазначено прізвище заявника після укладення шлюбу « ОСОБА_5 », а саме здійснено відповідний запис на першій сторінці Трудової книжки з закресленням дівочого прізвища « ОСОБА_7 » і зазначено прізвища після одруження « ОСОБА_5 » та вчинено запис на внутрішній стороні обкладинки.
Позивач вказує, що розірвавши шлюбу з ОСОБА_8 , вона 01.06.1988 року звільнилася із Гельмязівського психо-неврологічного інтернату (що підтверджується її трудовою книжкою) і переїхала в РСФР у м. Ніжнєвартовск Тюменської області, де уклала шлюб з ОСОБА_4 , про що було видане Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 , який був зареєстрований 14.10.1988 року в м. Ніжнєвартовську Тюменської області за актовим записом №1957, змінивши, відповідно, у зв`язку з цим прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
Як вбачається із записів трудової книжки заявника при влаштуванні на роботу нянею-санітаркою дитячого садка №2 м. Ніжнєвартовск, вона здала свою трудову книжку в яку відповідно до вимог - п.2.12 чинної на той час «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях», що затверджена Постановою Госкомтруда СССР від 20 червня 1974 року №162 було внесено зміни в частині прізвища, а саме закреслено її попереднє прізвище « ОСОБА_5 » та вписане прізвище « ОСОБА_6 », яке вона набула після одруження.
Проте відповідний запис, який був вчинений на внутрішній стороні обкладинки Трудової книжки, не був посвідчений підписом відповідної особи або керівника підприємства на якому заявник в той час працювала, а лише було посвідчено цей запис печаткою даного підприємства.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 у заявниці та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_9 , при цьому, згідно з даними вказаного свідоцтва її батьками зазначені: батько - ОСОБА_4 , а мати - ОСОБА_1 .
Відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.01.1997 р., шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 14.10.1988р. в м. Нижнєвартовську Тюменської області за актовим записом №1957, було розірвано.
Судом встановлено, що свідоцтво про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , серії НОМЕР_7 , який був зареєстрований 14.10.1988 року в м.Нижневартовську Тюменської області за актовим записом №1957 в оригіналі не збереглося, оскільки у зв`язку з поданням позовної заяви до Золотоніського районного суду про розірвання шлюбу це Свідоцтво було приєднано до позову і після ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу від 28.01.1997 року знаходилося в матеріалах судової справи, але згідно акту «Про відбір для знищення документів і справ, що не підлягають зберіганню» від 2004 року було знищено разом з матеріалами справи №2-54/1997, у зв`язку з чим в архіві суду не збереглося, що підтверджується Архівною довідкою №1.8/68/2022 від 10 серпня 2022 року.
Крім того, у зв`язку із війною, що розпочала Росія проти України та розривом дипломатичних відносин України з Росією заявник позбавлена можливості отримати дублікат вказаного свідоцтва чи витяг з актового запису про розірвання шлюбу.
Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала заявник у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.
Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Таким чином, суд вважає, що при оформленні правовстановлюючих документів була допущена помилка, а заявник немає змоги підтвердити належність їй відповідного правовстановлюючого документа (трудової книжки).
За таких підстав суд дійшов висновку, що заявник звернулася із заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа з метою оформлення свого права на соціальне забезпечення (пенсійне забезпечення), а встановлення даного факту не пов`язується з іншим вирішенням спору про право.
Оскільки невідповідність в написанні прізвища в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявнику її прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документа.
При цьому у суду не виникає жодних сумнівів щодо факту належності трудової книжки заявниці, а тому суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення в повному обсязі.
На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 209, 212, 213, 256, 259 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, задовольнити повністю.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 , правовстановлюючого документу, а саме: трудової книжки від 11 жовтня 1984 року, виписаної на ім`я « ОСОБА_2 », « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_1 », як однієї особи, прізвище якої змінювалося у зв`язку з укладеннями шлюбу з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_5 » та з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Середа Л.В.