Справа № 346/3041/22
Провадження № 2/346/1255/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2022 р.м. Коломия Івано - Франківської області
Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретарка судових засідань Онутчак В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 18 серпня 2022 року суд відкрив провадження у справі, а ухвалою від 26 вересня 2022 року суд прийняв заяву позивача про зміну предмета позову та провівши підготовче судове засідання, закрив підготовче провадження і призначив справу до розгляду на 24 жовтня 2022 року, 11 годину.
В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивачка у поданому клопотанні просила розглянути справу без її участі та додала документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, письмові пояснення сусідів та фото.
За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; позивач не заперечував проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку.
Тому на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, суд здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати.
Стислий виклад позицій учасників справи.
Аргументи позивача. На її земельній ділянці, відповідач без її дозволу та дозволу попереднього власника встановив металевий гараж та здійснив будівництво двох септиків - вигрібних ям, із встановленням в них бетонних кілець з бетонними кришками для збору каналізаційних відходів, якими користується і до нині, що створює їй перешкоди у користуванні її земельною ділянкою.
Аргументи відповідача. Правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав.
Оцінка суду щодо фактів.
04 травня 1994 року, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) та члени її сім`ї отримали свідоцтво про право власності на житло у вигляді одноквартирного будинку, розташованого у АДРЕСА_1 (а.с.8,23).
22 лютого 2021 року, рішенням Коломийської міської ради, ОСОБА_1 було надано у власність вказану земельну ділянку, а 17 травня 2021 року вона зареєструвала своє право власностіу Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.11,15).
Проте, починаючи з 2015 року і до нині, ОСОБА_2 встановивши на вказаній земельній ділянці металевий гараж та дві вигрібні ями (септики) поруч із ним, продовжує користуватись ними, без згоди останньої, яка є власником цієї земельної ділянки (а.с.65-66,63-64,16-19,1-6).
Оцінка правовідносин учасників спору.
Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виник спір у сфері цивільних правовідносин з приводу користування земельною ділянкою, в яких позивач, як власник земельної ділянки, вважає, що відповідач створює їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, чим порушує її право вланості на неї.
Оцінка суду щодо права позивача.
Положення частини 2 статті 14 Конституції України гарантують, що право власності на землю гарантується. А частина 1 статті 78 Земельного кодексу України передбачає, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
При цьому, частина 2 статті 79 ЗК України уточнює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах і на поверхневий (ґрунтовий) шар.
Отже, виключно власник земельної ділянки, за своєю власнею волею вправі визначати хто, коли і яким способом може користуватись його земельною ділянкою. І якщо згоди власника земельної ділянки на вчинення будь-яких дій, пов`язаних із користуванням нею, не отримано, це є порушенням права власності власника земельної ділянки.
Встановлені судом обставини прямо вказують на те, що ОСОБА_2 встановив на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 , металевий гараж та дві вигрібні ями (септики) поруч із ним, а також продовжує користуватись ними, без згоди останньої (чи згоди попереднього власника земельної ділянки), що вочевидь свідчить про наявність перешкод у здійсненні позивачкою свого права власності на цю земельну ділянку.
Тобто суд погоджується із тим, що право власності на земельну ділянку позивачки порушується відповідачем, оскільки він використовує земельну ділянку позивачки без її згоди і тому, право позивачки підлягає судовому захисту.
Положення частини 2 статті 152 ЗК України гарантують, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
При цьому одним із способів захисту права власності на земельну ділянку, в силу положень пункту б) частини 3 статті 152 ЗК України, є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав на земельну ділянку.
І оскільки позивачкою, по суті, обрано передбачений законом спосіб захисту її порушеного права (зокрема, зобов`язати відповідача за особисті кошти перенести металевий гараж та демонтувати дві вигрібні ями (септики) з її земельної ділянки - що по суті і є відновленням стану земельної ділянки, який існував до порушення прав на земельну ділянку), позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Оцінка суду щодо судового збору.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 992 гривні 40 копійок, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.7), і позов підлягає задоволенню повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача теж повністю.
Оцінка суду щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень частини 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. А згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.
Тож враховуючи це і оскільки позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача дійсно можуть бути стягнені понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу.
В силу положень частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому суд одразу відзначає, що для цілей розподілу витрат позивачки на професійну правничу допомогу, немає значення чи вона вже їх оплатила, чи тільки оплатить понесені нею витрати.
З огляду на положення частини 2 статті 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Позивачка долучила до матеріалів справи на підтвердження розміру витрат: договір про надання правової допомоги, укладений між нею та адвокатом 01 серпня 2022 року та додатковий договір укладений між ними від 02 серпня 2022 року (а.с.60,68), а також Акт та додатковий акт виконаних робіт, що укладені між ними 24 жовтня 2022 року із розрахунком понесених витрат на правову допомогу (а.с.61,69).
І з вказаних документів вбачається, що на виконання вказаних договорів (які дійсно передбачають необхідність надання адвокаткою зазначеного нижче обсягу правової допомоги) адвокатом виконані такі види правничої допомоги:
- юридична консультація по питанню захисту права позивачки - 200 гривень;
- вивчення адвокатом законодавства і судової практики в спірних правовідносинах - 500 гривень;
- складання тексту позовної заяви та її видрук - 3000 гривень (а.с.61,69).
Разом з цим, суд відзначає, що в силу положень частини 6 саттті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
І оскільки відповідач не оспорив витрати позивачки на правничу допомогу, а позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивачки з відповідача слід стягнути і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3700 гривень.
Таким чином, керуючись статтями 2,19,23,34,43,49,76-113,128-132,133-142,174-183,217-248,258,259,263-265,268,273,280-289,351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) судові витрати у розмірі 4692 (чотири тисячі шістсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок, які складаються з: судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яності дві) гривні 40 (сорок) копійок та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3700 (три тисячі сімсот) гривень.
Заочне рішення може бути оскаржене: позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення, а відповідачем шляхом подання до Коломийського міськрайонного суду Івано-Фрагнківської області заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення, або якщо заочне рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 03 листопада 2022 року.
Суддя Коваленко Д. С.