Справа № 439/1861/21 Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/811/1925/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П. , Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ПрАТ «Страхова група «ТАС» на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 16 травня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «TAC» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог.

В листопаді 2021 року ПрАТ «Страхова група «TAC» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «TAC» відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в сумі 99 000 гривень 00 копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 30 березня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «TAC» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК за № 5925779. Забезпеченим транспортним засобом за вищевказаними договірними правовідносинами визначено автомобільний транспортний засіб марки «Audi A6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Позивач вказував, що 08 березня 2018 року по вулиці Конюшківській, що у місті Броди Львівської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобільного транспортного засобу марки «Audi A6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Враховуючи наявність між сторонами договірних відносин у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, власник пошкодженого автомобільного транспортного засобу марки «Mersedes-Benz А180», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «TAC» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування.

За результатами звернення власника автомобільного транспортного засобу марки «Mersedes-Benz А180», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , страховиком відповідача проведено огляд вищевказаного транспортного засобу та складено ремонтну калькуляцію, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 316 643 гривень 05 копійок. Відтак позивачем здійснено страхове відшкодування у розмірі 99 000 гривень 00 копійок.

На думку позивача, оскільки ОСОБА_1 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 08 березня 2018 року по вулиці Конюшківській, що у місті Броди Львівської області, у зв`язку із невідповідністю технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху України, тому ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі суми страхового відшкодування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 16 травня 2022 року у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова група «TAC» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржило ПрАТ «Страхова група «ТАС», подавши апеляційну скаргу.

Позивач не погоджується із рішенням суду, оскільки вважає його прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом в рішенні, що оскаржується, зазначено, що суд критично оцінює такі доводи позивача та вважає, що жодними доказами у справі не підтверджується обставина невідповідності технічного стану та обладнання автомобільного транспортного засобу марки «Audi А6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , яка стала наслідком вчинення вищевказаної події дорожньо-транспортної пригоди.

До матеріалів позовної заяви долучена постанова Бродівського районного суду Львівської області від 06 квітня 2018 року (єдиний унікальний номер: 439/327/18), яка є належним та допустимим доказом, що підтверджує обставину невідповідності технічного стану та обладнання автомобільного транспорту «Audi А6», д.н. НОМЕР_1 , але на переконання суду в постанові справа 439/327/18 Відповідач порушив правила безпеки дорожнього руху, що передбачені Розділом 2 ПДР України, а не Розділ 31 ПДР України.

Тобто, суд вважає, що автомобіль Audi А6», д.н. НОМЕР_1 з причепом д.н НОМЕР_3 відповідали існуючим правилам технічного стану, але в результаті дій Відповідача у вигляду неправильного закріплення причепу, що призвело до зіткнення з Mersedes-Benz А180 н.з. НОМЕР_2 . А тому суд переконаний, в тому, що у позивача не виникло право на подачу регресного позову у відповідності до п.п. г п.38.1.1. ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до Відповідача.

Позивач погоджується з твердженням суду, що Відповідач порушив правила безпеки дорожнього руху, що передбачені Розділом 2 ПДР України, а саме Підпункт "а пункту 2.3 Розділу 2, який передбачає собою «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;»

Тобто, Відповідач зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу.

Необхідні норми відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання вказуються в Розділі 31 ПДР України.

Так, Відповідач керував Audi А6, д.н. НОМЕР_1 з причепом, д.н НОМЕР_3 , що є автопоїздом у розумінні пункту 1.10 ПДР України «автопоїзд (транспортний состав) - механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою».

Згідно з Розділом 31, зокрема підпунктом "д" пункту 31.4.7 частини 31.4. ПДР України «забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, якщо зіпсовано тягово-зчіпний або опорно-зчіпний пристрій тягача і причіпної ланки у складі автопоїзда, а також передбачені їхньою конструкцією страхувальні троси (ланцюги). Є люфти в з`єднаннях рами мотоцикла з рамою бокового причепа;»

До того ж, у відповідності до підпунктом "г" частини 31.4. ПДР України «Забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.»

Враховуючи, вищевказане Відповідач своїми діями, які виразились в неправильному закріплені причепу, д.н НОМЕР_3 з ТЗ Audi А6, д.н. НОМЕР_1 , а саме Відповідач неправильно закріпив тягово-зчіпний пристрій, чим зіпсував тягово-зчіпний пристрій та керував таким автопоїздом, порушуючи норми технічного стану ТЗ та його обладнання, які передбаченні нормами Розділу 31 ПДР України, що в свою чергу веде до порушення Розділу 2 ПДР України.

Бродівський районний суд Львівської області залишив поза увагою той факт, що порушення норм Розділу 2 ПДР України не може застосовуватись без порушення норм Розділу 31 ПДР України, оскільки останній розділ передбачає подетально заборони керування ТЗ, якщо існує невідповідність технічного стану ТЗ та його обладнання, а вже Розділ 2 ПДР України в встановлює обов`язки водія перевірити такий технічний стан на відповідність Розділу 31 ПДР України.

Також, суд залишив поза увагою поданий позивачем протокол про адміністративне правопорушення, який був одним з доказів на підставі якого було ухвалено постанову Бродівського районного суду Львівської області від 06 квітня 2018 року (єдиний унікальний номер: 439/327/18).

В протоколі вказано, що відповідач порушив абзац «а» п.2.3. Розділу 2 ПДР України, який встановлює обов`язок відповідача перевірити технічний стан ТЗ та його обладнання.

Просить скасувати рішення від 16 травня 2022 року Бродівського районного суду Львівської області у справі № 439/1861/21 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

27 вересня 2022 року від представника ОСОБА_1 адвоката Васечка Ю.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Встановлено, що 30 березня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «TAC» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що страховиком видано поліс серії АК за № 5925779. Забезпеченим транспортним засобом визначено автомобільний транспортний засіб марки «Audi A6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Страхову суму за шкоду, яка заподіяна майну іншої особи встановлено у розмірі 100 000 гривень 00 копійок. Розмір франшизи визначений у сумі 1 000 гривень 00 копійок, що підтверджується наданою суду копією полісу серії АК за № 5925779 від 30 березня 2017 року (а.с. 5).

Постановою Бродівського районного суду Львівської області від 06 квітня 2018 року (єдиний унікальний номер: 439/327/18) встановлено, що 08 березня 2018 року о 11 годині 20 хвилин по вулиці Конюшківській, що у місті Броди Львівської області, ОСОБА_1 , керуючи автомобільним транспортним засобом марки «Audi A6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , із причепом, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , не впевнившись у правильності закріплення причепа, в`їхавши у вибоїну, автомобільний причіп останнього від`єднався від транспортного засобу та здійснивши зіткнення із автомобільним транспортним засобом марки «Mersedes-Benz A180», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого завдав механічні ушкодження автомобільному транспортному засобу потерпілого, що підтверджується наданою суду копією судового рішення та долученими до нього додатками (а.с. 6-8).

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

До страховика ОСОБА_1 Приватного акціонерного товариства «Страхова група «TAC» звернувся ОСОБА_2 , який є володільцем автомобільного транспортного засобу марки «Mersedes-Benz A180», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. За встановлення обставин вини ОСОБА_1 , який керував забезпеченим автомобільним транспортним засобом, страховиком здійснено огляд пошкодженого автомобільного транспортного засобу марки «Mersedes-Benz A180», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та проведено ремонтну калькуляцію із метою визначення розміру відновлювального ремонту. Сума відновлювального ремонту автомобільного транспортного засобу марки «Mersedes-Benz A180», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , становить 316 643 гривні 05 копійок. Відтак страховиком відповідача проведено виплату страхового відшкодування у межах суму страхового ліміту (100 000 гривень 00 копійок) за виключенням розміру франшизи (1 000 гривень 00 копійок), у розмірі 99 000 гривень 00 копійок що підтверджується повідомленням за № 05486/05/2018/54 від 13 квітня 2018 року із долученими до нього додатками; протоколом огляду транспортного засобу за № 414 від 02 травня 2018 року; ремонтною калькуляцією за № 05486_01 від 03 жовтня 2018 року; заявою про страхове відшкодування за Вхідним № 31/07/07 від 31 липня 2018 року; страховим актом за № 29610В/01/2018 від 01 листопада 2018 року; платіжним дорученням № 105376 від 01 листопада 2018 року (а.с. 9-18).

Позиція Апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що у страховика ПрАТ «Страхова група «TAC» не виникло право регресної вимоги до ОСОБА_1 як водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, оскільки автомобільний транспортний засіб марки «Audi A6», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , із причепом, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , під час описаної події у постанові Бродівського районного суду Львівської області від 06 квітня 2018 року (єдиний унікальний номер: 439/327/18) відповідав існуючим вимогам технічного стану та обладнання транспортного засобу Правил дорожнього руху України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступник) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Дії осіб, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), визначені у статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (частина перша статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказаною нормою також визначено вимоги до змісту та необхідних додатків до заяви про страхове відшкодування.

За приписами статті 989 ЦК України та статті 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний, зокрема, вживати заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшенню; повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов`язки страхувальника.

Вимогами п.п. 34.2., 34.3. ст.34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової діяльності власників наземних транспортних засобів», регламентовано обов`язок страховика направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків на протязі 10 днів з дня отримання повідомлення.

Відповідно до пп. «г» п.38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової діяльності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 31.1. Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Предметом доказування в даній справі є прямий причинно-наслідковий зв`язок між невідповідністю технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху і дорожньо-транспортною пригодою. При цьому, такий зв`язок відповідно до закону повинен бути визначений установленим порядком, тобто, має бути встановлений і підтверджений офіційно, з додержанням нормативних актів, компетентною та уповноваженою особою, органом тощо.

Для відшкодування шкоди в порядку регресу за правилами п. п. г) п. 38.1.1 ст. 38 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової діяльності власників наземних транспортних засобів», обов`язково необхідно довести в сукупності такі факти, як спричинення страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу дорожньо-транспортної пригоди та визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху України.

Так, в апеляційній скарзі ПрАТ «СК ТАС» зазначає, що відповідач своїми діями, які виразились в неправильному закріплені причепу, д.н НОМЕР_3 з ТЗ Audi А6, д.н. НОМЕР_1 , а саме Відповідач неправильно закріпив тягово-зчіпний пристрій, чим зіпсував тягово-зчіпний пристрій та керував таким автопоїздом, порушуючи норми технічного стану ТЗ та його обладнання, які передбаченні нормами Розділу 31 ПДР України, що в свою чергу веде до порушення Розділу 2 ПДР України.

Проте, колегія суддів вважає вказані доводи необґрунтованими. Будь-яких технічних несправностей під час оформлення ДТП установлено не було, до позовної заяви не додано будь-яких доказів на підтвердження того, що дорожньо-транспортна пригода є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу, яким керував відповідач вимогам п. п. 31.3., 31.4. Правил дорожнього руху або доказів того, що керований ним транспортний засіб не відповідає конкретним технічним вимогам, що передбачені Правилами дорожнього руху або стандартам, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, правилам технічної експлуатації, інструкціям підприємств-виробників та іншій нормативно-технічній документації, і що саме це призвело до настання ДТП. Доказів того, що тягово-зчіпний пристрій був пошкодженим на момент ДТП матеріали справи не містять.

Відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367,368, п.1.ч.1 ст.374,5,381,382,384 ЦПК України, суд-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова група «ТАС» на рішення залишити без задоволення.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 16 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2022 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.