П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 760/24237/20

Номер провадження 22-ц/824/11360/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Калініченко О.Б., у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за: спожиті до 01 травня 2018 року послуги з: централізованого опалення - 30 844 грн. 18 коп., послуги з централізованого постачання гарячої води - 3 145 грн. 09 коп., інфляційну складову боргу - 2 583 грн. 18 коп. та 3 % річних - 1 785 грн. 14 коп.; спожиті з 01 травня 2018 року послуги з: централізованого опалення - 29 459 грн. 58 коп., послуги з централізованого постачання гарячої води - 214 грн. 38 коп., інфляційну складову боргу - 769 грн. 27 коп. та 3 % річних - 583 грн. 53 коп.; стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за: спожиті з 01 вересня 2019 року послуги з: централізованого опалення - 18 609 грн. 61 коп., послуги з централізованого постачання гарячої води - 537 грн. 41 коп., 3 % річних - 349 грн. 99 коп.; стягнення з відповідачів витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - 33 грн. та судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), з яким позивач набув право вимоги до юридичних, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячої водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору.

Відповідно до додатку № 1 та/або додатку № 2 до договору цесії, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 33 989 грн. 27 коп. за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 1.3 кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у додатку № 1 та у додатку № 2 до договору цесії.

Таким чином, позивач прийняв право вимоги до ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 30 844, 18 грн. та централізованого гарячого водопостачання у розмірі 3 145,09 грн., а разом 33 989,27 грн., та прийняв право вимоги будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги.

Позивач зазначає, що надання відповідачу-1 послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111 (4511).

Враховуючи набуття позивачем права вимоги до відповідача-1 за договором цесії відповідно до положень чинного законодавства, позивачем нараховані: інфляційну складову боргу у розмірі 2 583 грн. 18 коп.; 3% річних у розмірі 1 785 грн. 14 коп.

Таким чином, сума позовних вимог за договором цесії за спожиті до 01 травня 2018 року послуги становить 38 357 грн. 59 коп.

Позивач зазначає, що з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085).

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.

За адресою: АДРЕСА_2 , проживає відповідач-1, який є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Проте, відповідач-1 своєчасно не сплачував за спожиті з 01 травня 2018 року по 01 серпня 2019 року послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 жовтня 2020 року складає 29 673 грн. 96 коп.

Позивачем нараховані інфляційну складову боргу у розмірі 769 грн. 27 коп., а також три відсотки річних, що становить 583 грн. 53 коп. Таким чином, сума позовних вимог до відповідача-1 за спожиті за вказаний період послуги становить 31 026 грн. 76 коп.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з 17 вересня 2019 року споживачем послуг за вказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна стала відповідач-2, яка своєчасно не сплачувала за спожиті з 01 вересня 2019 року по 01 серпня 2020 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18 609 грн. 61 коп. та постачання гарячої води у розмірі 537 грн. 41 коп., в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 жовтня 2020 року складає 19 147 грн. 02 коп.

Позивачем вважає, що крім основної заборгованості відповідач-2 має сплатити на його користь 3 % річних, що становить 349 грн. 99 коп.

Таким чином, сума позовних вимог до відповідача-2 за спожиті за вказаний період послуг становить 19 494 грн. 65 коп.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року (а.с. 186-192) позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги за період з 01 травня 2018 року по 01 серпня 2019 року у розмірі 31 026 грн. 76 коп., з яких: 29 459 грн. 58 коп. - заборгованість за послуги з централізованого опалення, 214 грн. 38 коп. - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води, інфляційну складову боргу - 769 грн. 27 коп., три проценти річних - 583 грн. 53 коп.; а також судовий збір - 733 грн. 60 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги за період з 01 вересня 2019 року по 01 серпня 2020 року у розмірі 19 494 грн. 65 коп., з яких: 18 609 грн. 61 коп. - заборгованість за послуги з централізованого опалення, 537 грн. 41 коп. - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води, три проценти річних - 349 грн. 99 коп.; а також судовий збір - 460 грн. 76 коп. В задоволенні інших вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, Комунальне підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 на користь позивача коштів за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 30 844 грн. 18 коп., за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 145 грн. 09 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 2 583 грн. 18 коп., 3 % річних у сумі 1 785 грн. 14 коп. та судового збору у сумі 1 грн. 68 коп., а також про стягнення з відповідача-2 на користь позивача судового збору у розмірі 1 грн. 68 коп.; стягнення з відповідачів витрат у сумі 33 грн. Також скаржник просив стягнути з відповідачів судовий збір за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підставою для відмови у задоволенні вищевказаної частини позовних вимог, стало відсутність в матеріалах справи договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії). Проте, такі висновки, на думку скаржника, є такими, що з`ясовані не в повному обсязі, а тому є помилковими.

Скаржник зазначає, що згідно пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України, строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості, продовжено на строк дії карантину. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року, установлено на всій території України карантин починаючи з березня 2017 року. Таким чином, позивачем не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення з централізованого опалення та з централізованого водопостачання гарячої води, спожитих з березня 2017 року по червень 2021 року.

Скаржник зазначає, що надає послуги з центрального опалення та центрального постачання гарячої води з 01 травня 2018 року. 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), з яким позивач набув право вимоги до юридичних, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Відповідно до додатку № 1 та/або додатку № 2 до договору цесії, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 33 989 грн. 27 коп. за адресою: АДРЕСА_2 . Жодних звернень або претензій від відповідача-1, ПАТ «Київенерго» не отримувало. Жодних заперечень чи/або відзиву на дану позовну заяву щодо саме неотримання /ненадання послуг до 01 травня 2018 року, відповідачем-1 не надавалось. Заборгованість відповідача-1 за спожиті до 01 травня 2018 року послуги, не змінилася та складає 33 989 грн. 27 коп.

На думку скаржника, ухвалою суду про відкриття провадження у справі, суд підтвердив, що в позовній заяві достатньо доказів відносно заявлених позовних вимог. Крім того, суд першої інстанції позбавив позивача права на захист, призначивши справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, незважаючи на наявність клопотання позивача про проведення судового засідання у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

14 листопада 2022 року від відповідача-1 на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з відповідними підтвердженнями про направлення його усім учасникам справи.

З вказаного відзиву вбачається, що відповідач-1 не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду, без змін.

Відповідач-1 зазначає, що позивачем не було надано до суду першої інстанції копії договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) за яким він набув би право вимоги, зокрема, й до відповідача-1, та на який він посилається, як на підставу для задоволення позовних вимог. Крім того, позивачем не надано доказів надсилання рахунків помісячної заборгованості за зобов`язаннями, право яких відступається відповідно до додатку 1 та додатку 2 до договору № 602-18 від 11 жовтня 2018 року. Також позивач не враховував строки позовної давності, оскільки неможливо виокремити помісячно строки з урахуванням позовної давності, а тому, позовні вимоги в частині стягнень заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 30 844,08 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3145,09 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 2583,18 грн. та 3% річних у розмірі 1785,14грн не підлягають задоволенню, в тому числі, враховуючи позовну давність з листопада 2017 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача-1 коштів за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, інфляційної складової боргу у розмірі 2 583 грн. 18 коп., 3 % річних у сумі 1 785 грн. 14 коп., а тому, виходячи з приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України, переглядається судом апеляційної інстанції лише в зазначеній частині.

Відмовляючи у задоволенні позову у вищевказаній частині, суд першої інстанції виходив з відсутності в матеріалах справи копії договору від 11 жовтня 2018 року № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що до вересня 2019 року квартира АДРЕСА_2 належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою головного управління юстиції у м. Києві 24 жовтня 2014 року (а.с. 102).

06 серпня 2014 року у газеті «Хрещатик» №111 (4511) опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню ПАТ «Київенерго» (а.с. 25).

28 березня 2018 року у газеті «Хрещатик» №34 (5085) опубліковано повідомлення про те, що з 27 квітня 2018 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» стає виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованго постачання гарячої води та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». Також, міститься повідомлення про те, що з 27 квітня 2018 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (а.с. 26).

Згідно додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 602-18, ОСОБА_1 входить до переліку споживачів послуги централізованого опалення та зобов`язань, право вимоги яких, відступається (а.с. 13).

Згідно додатку № 2 до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 602-18, ОСОБА_1 входить до переліку споживачів послуги гарячого водопостачання та зобов`язання, право вимоги яких, відступається (а.с. 14).

До апеляційної скарги скаржником долучено: копію договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, додаток № 1 та № 2 до вказаного договору та довідку про заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Так, згідно з ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За приписами ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом з тим, долучені до апеляційної скарги копія договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року та довідка про заборгованість за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, були подані до суду апеляційної інстанції з порушенням приписів процесуального законодавства, без підтвердження неможливості їх подання до суду першої інстанції, з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, а тому, керуючись ч. 3 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів не враховує їх під час перегляду оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно пунктів 5,6 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (п.2 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно частин 1, 3-4 статті 13 вищевказаного Закону, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно зі ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 12, ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, звертаючись до суду з даним позовом в частині стягнення з відповідача-1 коштів за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, позивач посилався на те, що останній набув право грошової вимоги до відповідача-1 на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго», із урахування додатків до вказаного договору.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, вказаний договір позивачем до матеріалів справи долучено не було, що позбавило суд можливості перевірити його положення викладеним у позові обставинам.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача-1 коштів за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення відповідача-1 інфляційної складової боргу у розмірі 2 583 грн. 18 коп. та 3 % річних у сумі 1 785 грн. 14 коп., оскільки вказані вимоги є похідними від вимог про стягнення коштів за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, у задоволенні яких, судом було відмовлено.

Посилання скаржника на те, що ухвалою суду про відкриття провадження у справі, суд підтвердив, що в позовній заяві достатньо доказів відносно заявлених позовних вимог, є помилковим, оскільки постановлення ухвали про відкриття провадження у справі не свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на те, що позовна заява була подана ним в межах строку позовної давності, оскільки строк позовної давності судом першої інстанції, не застосовувався.

Посилання скаржника на помилковість висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості до 01 травня 2018 року, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи договору № 602-18 від 11 жовтня 2018 року, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відсутність вказаного договору в матеріалах справи, позбавляє суд можливості перевірити його положення викладеним у позові обставинам.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції позбавив позивача права на захист, призначивши справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, незважаючи на наявність клопотання позивача про проведення судового засідання у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, є безпідставним, виходячи з наступного.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.ч.1-4 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Частиною 6 ст. 279 ЦПК України визначено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, таким чином, розгляд справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, не свідчить про позбавлення позивача права на захист.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року - без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура