Справа № 630/400/22
Провадження № 2/630/232/22
03 листопада 2022 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.
за участю секретаря Медведєвої Я.А.,
Ухвалою від 12 жовтня 2022 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але подав суду заяву, в якій вказував, що позов підтримує повністю, та просив розглянути справу за його відсутності та відсутності відповідача в заочному порядку.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 викликався шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я ОСОБА_2 повернуто без вручення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі, відзив на позов ним не поданий. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів.
В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.
За таких умов, сторони визначили зобов`язання, яке підлягає виконанню, та строк його виконання - не пізніше 22 вересня 2022 року.
У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-63 цс13 (постанова від 18 березня 2013 року), яка є обов`язковою для всіх судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.
28 січня 2022 року відповідачем ОСОБА_2 було сплачено 5000,00 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на рівні 28,9879 грн. за 1 долар США, дорівнювало 172,48 доларів США.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
З тексту представленої позивачем розписки вбачається, що ОСОБА_2 зобов`язався щомісяця не пізніше 15 числа, починаючи з 22 квітня 2022 року, сплачувати на користь позичальника ОСОБА_1 проценти за користування позикою на рівні 5% від суми позики.
З огляду на принцип диспозитивності, закріплений в ст. 13 ЦПК України, і виходячи із змісту позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 процентів за користування позикою саме в національній валюті України - гривні, суд визначає розмір процентів, які відповідач зобов`язався сплачувати, саме в гривні за офіційним курсом Національного банку України станом на день, коли таке зобов`язання могло бути виконано відповідачем без прострочення.
Таким чином, за час користування позикою, як це визначено у розписці, відповідач ОСОБА_3 повинен був сплатити на користь ОСОБА_1 проценти в загальному розмірі 114039,21 грн. Але відповідачем до теперішнього часу свого обов`язку не виконав.
Також, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 533, 625, 1046, 1047-1049 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263-265, 279, 280, 282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О. О. Малихін

Повне заочне рішення

складено 07 листопада 2022 року.