У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"24" листопада 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно отриманих коштів,-

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Жила А.А. звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно отриманих коштів.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь позивача грошові кошти у сумі 353 905,00 грн. сплачені, як закриття боргу за кредитним договором №50008832 від 27 травня 2013 року, на підставі виконавчого напису №1829 від 03 грудня 2015 року, інфляційні витрати за період з 14 червня 2016 року по 19 листопад 2022 року у сумі 354 146,53 грн; 3% річних за користування коштами за період з 14 червня 2016 року по 19 листопад 2022 року у сумі 68 328,00 грн.

Вказана позовна заява та додані до неї документи подані в електронному вигляді через систему «Електронний суд».

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним уст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний Суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Проте позовна заява не містить ані фактичного ані правового обґрунтування за вимогою про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України «Про судовий збір».

Платником судового збору виступає особа (фізична або юридична), яка звертається до суду (ст.2 Закону України «Про судовий збір»).

Пільги щодо сплати судового збору, визначені у ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту позовної заяви вбачається клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, на думку представника позивача, цим позовом споживач фінансових послуг за кредитним договором, укладеним з відповідачем, відновлює своє порушене право.

Так, згідно положень п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

За змістом п. 22 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Як роз`яснено в п. 1 та 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року за №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Тобто, виходячи з позиції Верховного Суду України, позовна заява про захист прав споживача подається саме споживачем, у разі порушення його прав, передбачених ст. 4-15 Закону України «Про захист прав споживачів».

Виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з правовідносин на підставі кредитного договору, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови кредитування, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедуру виконання договору тощо, які передують укладенню договору.

Таким чином, виходячи з предмету спірних правовідносин, яким є стягнення на підставі ст. 1212 ЦК України грошових коштів, сплачених позивачем в рахунок погашення вимог за виконавчим написом нотаріуса, а також інфляційних втрат та 3% річних за весь період користування ТОВ «Порше Мобіліті» грошовими коштами, представник позивача дійшов помилкового висновку про наявність визначених п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки даний спір не ґрунтуються на положеннях Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, враховуючи, що предмет позову не стосується захисту прав споживача, відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору, передбачені п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Положеннями пункту 2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (1 відсоток ціни позову, але не менше 992,40 грн та не більше 12 405,00 грн).

Отже, на виконання ухвали суду, позивач має надати суду оригінал платіжного документа про сплату судового збору в розмірі 7 763,80 грн (776 379,53*1%).

При зверненні з позовом до Дніпровського районного суду міста Києва судовий збір сплачується за наступними реквізитами: рахунок №UA0026005, код банку отримувача №899998, отримувач ГУК у м.Києві/Дніпров.р-н/, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху, позивачу необхідно в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви позивач має подати позовну заяву в новій редакції з наведенням фактичних та юридичних підстав за вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, долучити документ, що підтверджує сплату судового збору в сумі 7 763,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 175, 177, 187 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Жили А.А. про звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно отриманих коштів - залишити без руху та запропонувати позивачу в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, позов підлягає залишенню без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я