Справа № 946/2426/20
Провадження № 2/946/881/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Тащі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання права перебування в черзі на квартирному обліку з 30 липня 1998 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

28.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання права перебування в черзі на квартирному обліку з 30 липня 1998 року, мотивуючи тим, що з 1994 по 1998 рік навчався (проходив службу) в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ). З 1998 по 2002 рік проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова, частина НОМЕР_3 ) на первинних офіцерських та керівних посадах в підрозділах охорони державного кордону, на квартирний облік був зарахований з 30 липня 1998 року, після прибуття для проходження військової служби за розподілом після закінчення навчання та отримання первинного офіцерського звання лейтенант. Наказом Державного комітету у справах охорони державного кордону України м. Київ від 10.10.2002 № 466 - ос був переміщений з Донецького ПРИКЗ (в/ч НОМЕР_3 ) Південно-Східного Регіонального Управління до Ізмаїльського ПРИКЗ (в/ч НОМЕР_1 ) Південного Регіонального Управління в порядку просування по службі за ініціативою вищого командування у зв`язку зі службовою необхідністю. З 2002 по 2008 рік проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) на керівних посадах в підрозділах охорони державного кордону. В червні 2007 року він дооформив житлову справу та подав її, згідно Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 року № 1081 за своїм місцем проходження служби - ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ), разом з рапортом на ім`я безпосереднього командира - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , з клопотанням про зарахування його на квартирний облік з 30 липня 1998 року. Згідно статті 43 ЖК України, ст. 26 Постанови КМУ № 1081, в рапорті клопотав поновити в черзі квартирного обліку із збереженням попереднього часу перебування на обліку - з 30 липня 1998 року в ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки був переміщений по військовій службі та переїхав в інший гарнізон та місцевість - ІНФОРМАЦІЯ_6 у листопаді 2002 року. Факт перебування у черзі з вказанням дати зарахування на облік згідно статті 32 підтверджується відповідною довідкою з ІНФОРМАЦІЯ_7 . Згідно статті 24 Постанови КМУ № 1081 його не було повідомлено про дату призначення засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по розгляду його рапорту ні завчасно ні в день засідання, ні після. Результати розгляду не були доведені ні в якому вигляді. З протоколом засідання (від 11.07.2007 року № 4), рішенням житлової комісії та житловою справою ОСОБА_1 зміг поверхово ознайомитись тільки під час процедури розрахунку з прикордонного загону у зв`язку з переміщенням по військовій службі та переїздом до нового гарнізону в травні 2008 року. В протоколі відсутня інформація про розгляд клопотання (рапорту) щодо поновлення його в черзі та квартирному обліку згідно статті 43 Житлового кодексу Української PCP, статті 26 Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 № 1081. Рішенням житлової комісії порушено вимоги статті 24 Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» від 03.08.2006 № 1081. Незаконне рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 оскаржено (вх. 2-43 від 02.06.2008 в/ч НОМЕР_1 ) перед вибуттям до в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_1 . На скаргу отримано відповідь (лист від 09 червня 2008 року № 41/4087), в якій начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 посилається на норми Тимчасового положення про порядок забезпечення жилою площею в Прикордонних військах України, затвердженого наказом Державного комітету у справах охорони державного кордону України від 20.01.1996 року № 30, який втратив чинність 03.04.2005 на підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.03.2005 № 189 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів Голови Держкомкордону України» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 березня 2005 за № 322/1062). Також у відповіді зазначено, що в наказі Державного комітету у справах охорони державного кордону України від 10.10.2002 №466 - ос про переміщення з Донецького ПРИКЗ (в/ч НОМЕР_3 ) Південно-Східного Регіонального Управління до Ізмаїльського ПРИКЗ (в/ч НОМЕР_1 ) Південного Регіонального Управління за ініціативою вищого командування у зв`язку зі службовою необхідністю, не зазначено право збереження дати постановки на облік у частині, з якої позивач прибув. Обов`язком Голови Держкомкордону України при виданні наказу про переміщення за його ініціативою було забезпечення прав останнього та передбачення виконання вимог наказу від 20.01.1996 року № 30: пункт 2.21. При переміщенні військовослужбовців, що потребують одержання жилої площі, з однієї військової частини до іншої в межах одного гарнізону, їх облікові справи пересилаються в житлову комісію за місцем нової служби, яка приймає рішення про занесення цих військовослужбовців до списку черги зі збереженням дати їх постановки на облік у частинах, з яких вони прибули. Цим правом користуються також військовослужбовці, переміщені до нового місця служби з іншого гарнізону (місцевості) за ініціативою вищого командування у зв`язку з службовою необхідністю при умові, що дата постановки на квартирний облік за попереднім місцем служби збережена за рішенням колегії Держкомітету (Військової ради напряму) чи наказом про переміщення. Рапорт про зарахування на квартирний облік в ІНФОРМАЦІЯ_4 зі збереженням дати попереднього обліку - з 30 липня 1998 року позивач подав 21 червня 2007 року через два роки, як наказ від 20.01.1996 № 30 втратив чинність, і ним не могли користуватись при розгляді його рапорту та скарги, а тим більше посилатись на нього при наданні відповіді. У відповіді не зазначено причини порушення права позивача бути присутнім при розгляді рапорту про постановку на квартирний облік та причини не розгляду рапорту по суті питання.

Рух справи

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.05.2020 суддею Грубіян Л.І. відкрито провадження у справі (а.с. 21).

26.08.2020 від Військової частини НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 надійшов відзив на позов (а.с. 24).

10.09.2020 від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив Військової частини НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 30).

20.10.2020 від Військової частини НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 надійшло заперечення (а.с. 46).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2021 прийнято до свого провадження суддею Смокіною Г.І. (а.с. 92).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.01.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду (а.с. 101).

22.02.2022 від ОСОБА_1 надійшли пояснення по завершенню підготовчого провадження (а.с.104-112).

Аргументи учасників справи

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно письмової заяви від 18.10.2022 позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 2011 держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 2.21 Тимчасового положення про порядок забезпечення жилою площею в Прикордонних військах України, затвердженого наказом Державного комітету у справах охорони державного кордону України від 20.01.1996 № 30 (який діяв на час переміщення позивача), при переміщенні військовослужбовців, що потребують одержання жилої площі, з однієї військової частини до іншої в межах одного гарнізону, їх облікові справи пересилаються в житлову комісію за місцем нової служби, яка приймає рішення про занесення цих військовослужбовців до списку черги зі збереженням дати їх постановки на облік у частинах, з яких вони прибули. Цим правом користуються також військовослужбовці, переміщені до нового місця служби з іншого гарнізону (місцевості) за ініціативою вищестоящого командування у зв`язку з службовою необхідністю при умові, що дата постановки на квартирний облік за попереднім місцем служби збережена за рішенням колегії Держкомітету (Військової ради напрямку) чи наказом про переміщення. Законами та іншими нормативно-правовими актами інституту (поняття) «збереження дати постановки на квартирний облік за попереднім місцем служби у разі переміщення військовослужбовців в іншу місцевість» не передбачено Позивач був переміщений до відповідача з іншого гарнізону наказом, в якому ініціатива вищого командування щодо збереження дати постановки на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) відсутня. Тобто позивач права збереження дати постановки на квартирний облік за попереднім місцем служби не набув. Відповідно до довідки № 6/5-516 від 05.11.2002 позивач знятий з квартирного обліку військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) 05.11.2002. Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України. З серпня 2006 року Кабінет Міністрів України постановою № 1081 затвердив Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, який набрав чинності з дня опублікування - 08.08.2006. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги ст. 43 ЖК, пунктами 26, 32 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08. 2006 № 1081. Посилання позивача на ст. 43 ЖК та пункт 32 Порядку № 1081 є безпідставними, оскільки вони регулюють питання надання жилих приміщень, а не порядку зарахування на квартирний облік. Відповідно до п. 26 Порядку № 1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем, служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Згідно ст. 58 Конституції України та згаданих офіційних тлумачень Конституційного Суду України:

- Порядок № 1081 застосовується з 08.08.2006 (з моменту набрання чинності);

- у Порядку № 1081 не має вказівки про застосування його з 2002 року;

- Порядок № 1081 не скасовує або пом`якшує відповідальність військовослужбовців при зарахуванні на квартирний облік.

Позивач в період з 08.08.2006 (з моменту набрання чинності Порядку № 1081) до 22.06.2007 (до моменту написання рапорту про зарахування на квартирний облік) проходив військову службу у відповідача, не переїжджав в інший гарнізон (в іншу місцевість) та не перебував на квартирному обліку. Тому позивач зарахований на квартирний облік з дня винесення житловою комісією військової частини НОМЕР_1 рішення про зарахування на квартирний облік - з 11.07.2007 (абз. 4 п. 24 Порядку № 1081). Просив у задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З 1998 по 2002 рік позивач проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ), на квартирний облік загального порядку був зарахований з 30 липня 1998 року, що підтверджено витягом з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 № 48 від 20.10.1998 та довідкою № 6/8-516 від 05.11.2002 (а.с.12,65,67).

Наказом Державного комітету у справах охорони державного кордону України м. Київ від 10.10.2002 № 466 - ос капітана ОСОБА_1 призначено начальником відділення прикордонного загону, звільнивши його з посади заступника начальника відділення прикордонного контролю «Сніжне-авто» з виховної роботи контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_9 » НОМЕР_6 прикордонного загону військ Східного напряму (а.с. 82).

Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 № 108 від 25.12.2002 позивача знято з квартирної черги у зв`язку з переведенням до нового місця служби (а.с. 66).

Згідно довідки в/ч НОМЕР_3 про здачу житлового приміщення №704-353 від 12.11.2020, ОСОБА_1 у період служби в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 24.07.1998 по 06.11.2002 житловою площею не забезпечувався (а.с.67).

Згідно довідки в/ч НОМЕР_3 №704-354 від 12.11.2020, ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_3 ) з 30.07.1998 до 25.12.2002 та знятий з квартирного обліку спільним рішенням командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 (протокол № 108 від 25.12.2002) (а.с. 67).

21.06.2007 року позивач подав рапорт на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 з клопотанням про зарахування його на квартирний облік з 30 липня 1998 року (а.с. 11).

Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 4 від 11.07.2007 позивача поставлено на квартирний облік з 11.07.2007 (а.с. 69).

Згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2 від 11.07.2008 позивача знято з квартирного обліку у зв`язку з переведенням до нового місця служби (а.с.70).

Рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 оскаржено позивачем 28.05.2008 (а.с.14-15).

Згідно відповіді на скаргу від 09 червня 2008 року № 41/4087), у наказі Державного комітету у справах охорони державного кордону України від 10.10.2002 №466 - ос не зазначено, що дата постановки на квартирний облік за попереднім місцем служби збережена відповідно до п. 2.21 Тимчасового положення про порядок забезпечення жилою площею в Прикордонних військах України, з 5.11.2002 ОСОБА_1 знято з квартирного обліку у в/ч НОМЕР_3 , на постановку на квартирний облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 подано рапорт 22.06.2007, на засіданні комісії протоколом № 4 від 11.07.2007 року останнього прийнято на квартирний облік у загальну чергу по м. Болград, посилання на п. 26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 № 1081, є безпідставним, так як вона набирає чинності з дня опублікування (а.с.16).

Позиція суду

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вислухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 43 Житлового кодексу Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, яка набрала чинності 08.08.2006, було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі-Порядок).

Відповідно до пункту 22 Порядку (тут і надалі в редакції станом на час подання рапорту) облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Пункт 24 Порядку визначає, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.

Згідно пункту 25 Порядку на кожного військовослужбовця, зарахованого на облік, оформлюється облікова справа.

Пунктом 26 Порядку визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Відповідно до п. 2.21 Тимчасового положення про порядок забезпечення жилою площею в Прикордонних військах України, затвердженого наказом Державного комітету у справах охорони державного кордону України від 20.01.1996 № 30 (далі-Тимчасове положення) (станом на час переміщення позивача наказом від 10.10.2002), при переміщенні військовослужбовців, що потребують одержання жилої площі, з однієї військової частини до іншої в межах одного гарнізону, їх облікові справи пересилаються в житлову комісію за місцем нової служби, яка приймає рішення про занесення цих військовослужбовців до списку черги зі збереженням дати їх постановки на облік у частинах, з яких вони прибули.

Цим правом користуються також:

- військовослужбовці, переміщені до нового місця служби з іншого гарнізону (місцевості) за ініціативою вищестоящого командування у зв`язку з службовою необхідністю при умові, що дата постановки на квартирний облік за попереднім місцем служби збережена за рішенням колегії Держкомітету (Військової ради напряму) чи наказом про переміщення.

Так, наказом Державного комітету у справах охорони державного кордону України м. Київ від 10.10.2002 № 466 - ос позивача призначено начальником відділення прикордонного загону, звільнивши його з посади заступника начальника відділення прикордонного контролю «Сніжне-авто» з виховної роботи контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_9 » НОМЕР_6 прикордонного загону військ Східного напряму.

У наказі відповідно до п. 2.21 Тимчасового положення не зазначено, що дата постановки на квартирний облік за попереднім місцем служби збережена. Наказ не оскаржений та є чинним.

Згідно довідки в/ч НОМЕР_3 №704-354 від 12.11.2020, позивач перебував на квартирному обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_3 ) з 30.07.1998 до 25.12.2002 та знятий з квартирного обліку спільним рішенням командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 (протокол № 108 від 25.12.2002). Рішення не оскаржене та є чинним.

Докази того, що відповідач з 26 грудня 2002 року до розгляду житловою комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 11.07.2007 рапорту позивача від 22.06.2007 перебував на квартирному обліку, в матеріалах справи відсутні.

Посилання позивача на пункт 26 Порядку є безпідставним з огляду на те, що станом на дату набрання чинності Порядком та дату подання рапорту позивач на квартирному обліку за попереднім місцем служби не перебував.

Отже, підстав для зарахування позивача на квартирний облік з 30.07.1998 у житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 не було.

Крім того, вимоги про визнання за позивачем права перебування в черзі на квартирному обліку з 30.07.1998 та зобов`язання начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_5 ) та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_5 ) зарахувати позивача на квартирний облік з 30.07.1998 не підлягають задоволенню з тих підстав, що прийняття рішення щодо зарахування військовослужбовців на квартирний облік відповідно до Порядку належить до компетенції житлової комісії військової частини, тому суд не може перебирати на себе повноваження вказаного органу.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши аналіз наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 12, 13, 77-81, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання права перебування в черзі на квартирному обліку з 30 липня 1998 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя: Г.І.Смокіна