У Х В А Л А

17 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 463/5813/20

провадження № 61-11262ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Вінницької обласної прокуратури на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Вінницької обласної прокуратури (далі - Прокуратура), Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУ НП у Вінницькій області), Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ) про відшкодування моральної та майнової шкоди.

ОСОБА_1 просив: у відшкодування моральної шкоди стягнути з держави Україна в особі Прокуратури та ГУ НП у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 72 мінімальних заробітних плат на час ухвалення рішення шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України; стягнути з держави Україна в особі Прокуратурита ГУ НП у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 6 270,19 грн шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України; стягнути з держави Україна в особі Прокуратури та ГУ НП у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати за правничу допомогу у розмірі 19 500,00 грн шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України; стягнути з держави Україна в особі Прокуратури та ГУ НП у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судово-психологічної експертизи у розмірі 10 990,00 грн шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2021 року стягнено солідарно з Прокуратури та ГУ НП у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 505,46 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Прокуратури задоволено частково.

Додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2021 року змінено.

Стягнено з Прокуратури та ГУ НП у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 752,73 грн з кожного.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2021 року залишено без змін.

У листопаді 2022 року Прокуратура звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 481,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є відшкодування шкоди у розмірі 494 270,19 грн.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн*250=620 250,00 грн) та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України справа не підлягає касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявниці немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України, є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Оскільки оскаржені Прокуратурою рішення судів ухвалені у справі, яка не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Вінницької обласної прокуратури на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та майнової шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити Вінницькій обласній прокуратурі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко