Справа № 523/5365/21
Провадження № 2/522/2682/22
02 листопада 2022 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
за участю секретаря Лукашкіна О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (м. Київ, бул. Лесі Українки, 26) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення грошових коштів, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн. та судових витрат у розмірі 4000,00 грн.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеса від 16.04.2021 року справа направлена до Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю.
Ухвалою суду від 20.05.2021 року прийнято справу до свого провадження та призначено справу до розгляду.
У судове засідання сторони не з`явились, про час слухання справи повідомлені належним чином.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08.05.2020 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ОРЕL, д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 .
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 року у справі №521/9337/20, Відповідач був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП (порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).(а.с.20-21).
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 року у справі №521/9338/20, Відповідач був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП (а.с.22-23).
Цивільна відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, винуватця ДТП, була застрахована ПрТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» згідно полісу № АО №7041714 (а.с.11), власник ОСОБА_2 пошкодженого в ДТП транспортного засобу «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 звернувся до ПрТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» зі повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування (а.с.12-13).
Постраждала сторона ОСОБА_2 звернувся із заявою від 15.05.2020 року до ПрТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на виплату страхового відшкодування (а.с.17).
Транспортний засіб ОСОБА_2 а саме автомобіля «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 оглянуто представником ПрТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», про що складено протокол огляду транспортного засобу №3315 від 21.05.2020 року (а.с.18-19).
Згідно аварійного сертифікату 60-D/70/8 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 складає 32 889,98 грн. (а.с.24-26).
Між ПрТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» та ОСОБА_2 укладена угода про розмір страхового відшкодування від 08.09.2020 року на суму 10 000,00 грн. (а.с.28)
Факт ДТП від 08.05.2020 року визнаний ПрТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №ЦВ/20/3315 від 18.09.2020 року (а.с.30)
ОСОБА_1 була направлена регресна вимога 12.12.2020 року №03/5993 з метою досудового врегулювання спору у розмірі 10 000 грн. (а.с.32)
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
У відповідності зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до абз. «г» п. п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строк і за умови визначені цим Законом.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч.2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Як зазначено в п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( пункт 2.2 правил дорожнього руху України ).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 30 000 грн., суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В матеріалах справи наявний витяг з договору про надання правової допомоги від 14.05.2019 року та завдання-доручення №103 до даного договору від 18.01.2021 року, укладеного між Адвокатським бюро «Грідін і Партнери» та ПрТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», в якому визначено детальний перелік послуг, що надаються Адвокатським бюро клієнту по справі та платіжним дорученням №ID-155163 від 22.01.2021 року про перерахування на користь адвокатському бюро суми в розмірі 30 000 грн., тобто надано докази понесення заявлених до стягнення витрат.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про достатність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1166, 1187, 1191, 1199, Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 76, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 273, 280- 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (м. Київ, бул. Лесі Українки, 26) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення грошових коштів - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення суду складено 02.11.2022 року.
Суддя