Справа № 308/4705/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів : Фазикош Г.В., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 серпня 2022 року у складі судді Бедьо В.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

встановив :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати дану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки така постановлена з порушенням норм процесуального законодавства. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно залишив заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду та не вирішив заявлену ним позовну вимогу,чим позбавив його доступу до правосуддя та унеможливив його звернення до суду із відповідним позовом.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Бачинська А.В. підтримала подану апеляційну скаргу та просить її задовольнити. Пояснила, що після розірвання шлюбу у 2016 року сторони проживають окремо і між ними не виникало спору щодо місця проживання неповнолітнього сина, а такий виник у 2022 році.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Співак О.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. Пояснив, що спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини виник між сторонами у 2022 році, в зв`язку з чим подано відповідний позов до суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що строк виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30.09.2016 року закінчився, а тому заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення слід залишити без розгляду.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якій просив розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у міському відділі актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області (актовий запис № 533 від 20 вересня 2008 року) та визначити місцем проживання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за встановленим ними графіком.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30.09.2016 року позов задоволено. Шлюб, зареєстрований 20.09.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 533 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі за його позовом, оскільки не ухвалено рішення стосовно позовної вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за встановленим ними графіком.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.270 України суд, що ухвалив рішення може за заявою сторони або з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо ним не вирішено питання стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони давали докази.

Згідно із ч.2, ч.3 ст.270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що і судове рішення.

Матеріалами справи доведено, що позивач ОСОБА_1 подав вищевказаний позов 05.05.2016 року. Сторонам, з метою збереження сім`ї, судом 30.06.2016 року за участі обох сторін надався трьохмісячний строк на примирення. 30.09.2019 року судом за участі обох сторін ухвалено рішення про розірвання шлюбу, яке сторонами не оскаржено і яке 11.10.2016 року набрало законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 114, ч.3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

У п.14 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11 вказано, що у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач звернувся 16.08.2022 року, тобто після спливу близько шести років з дня набрання рішенням законної сили про розірвання шлюбу, та у будь якому випадку після спливу встановленого ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» загального трьохрічного строку для примусового виконання рішення суду

Окрім того, аналіз вищенаведених фактичних обставин справи та процесуальна поведінка сторін у справі дає суду підстави для висновку, що на час ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу (30.09.2016р) між сторонами була досягнута згода щодо місця проживання їх неповнолітнього сина, оскільки жодна із сторін, як на час розгляду судом вимог про розірвання шлюбу, так і після цього, до 2022 року не ставила питання щодо місця проживання сина, а спір між сторонами щодо місця проживання дитини виник у 2022 року, що підтверджено в судовому засіданні і представниками сторін.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано залишив подану позивачем заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду, що не перешкоджає йому на даний час, у встановленому законом порядку, звернутися до суду для вирішення питання щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина.

Ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування чи зміни не має.

За таких обставин, апеляційну скаргу, відповідно до ст. 375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 25листопада 2022 року.

Головуючий :

Судді: