Справа № 183/6552/22
№ 2-з/183/117/22

У Х В А Л А
14 листопада 2022 року Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши заяву представника позивача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Вільне-2002» Марченко В.М. про забезпечення позову,-
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у судді Парфьонова Д.О. знаходиться цивільна справа за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Вільне-2002» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником.
Ухвалою суду від 17 жовтня 2022 року по справі відкрито провадження.
10 листопада 2022 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якому він просить накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 в сумі 348 554,62 грн., в тому числі шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме на:
-житловий будинок загальною площею 118,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
Вказана заява мотивована тим, що предметом позову по даній справі є відшкодування шкоди в розмірі 348 554,62 грн. завданої СТОВ АГРОФІРМА «ВІЛЬНЕ-2002» працівником ОСОБА_1 внаслідок пошкодження навантажувача телескопічного CATERPILLAR TH340B. Після понесення вищезазначеної шкоди ОСОБА_1 без поважних причин був відсутній на роботі. Завдану шкоду останній відшкодовувати категорично не погоджується. За наслідками відсутності на роботі без поважних причин ОСОБА_1 було звільнено 25 жовтня 2022 року, за прогул без поважних причин. Таким чином, внаслідок особистих дій ОСОБА_1 , він втратив постійний дохід, що в свою чергу могло б бути джерелом відшкодування шкоди в разі збереження трудових відносин ОСОБА_1 та СТОВ АГРОФІРМА «Вільне-2002».
На думку представника позивача умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
Тому, представник позивач вважає, що забезпечення позову ніяким чином не зашкодить інтересам відповідача, а навпаки захистить його право, як позивача та забезпечить подальше виконання рішення суду.
Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч.1 ст.153 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22.12.2006 в п.1 роз`яснив, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).
Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.
При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року N 9).
Так, представник позивача не наводить в своїй заяві жодних обґрунтувань, які б свідчили про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема, що невжиття таких заходів в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ефективність вжиття таких заходів.
Крім того, представником позивача не зазначено доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Отже, проаналізувавши зміст позовних вимог та надавши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. Також, заява ґрунтується тільки на припущеннях, а ініційований представником позивача вид забезпечення позову суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб,а тому вважає за доцільне в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви представника позивача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Вільне-2002» Марченко В.М. про забезпечення позову, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її проголошення. Оскарження ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Суддя Сорока О.В.