Справа № 405/4936/22
Провадження № 2-н/405/432/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 в порядку наказного провадження звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» заборгованості по заробітній платі в розмірі 71 704 грн. 62 коп.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, суд прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу,виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Перелік вимог, визначених частиною першою статті 161 ЦПК, які можуть розглядатися в порядку наказного провадження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

З матеріалів заяви про видачу судового наказу встановлено, що заявником в заяві про видачу судового наказу заявлені вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за час його ( ОСОБА_1 ) роботи в ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» в розмірі 71 704 грн. 62 коп.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Поряд з цим, за положеннями статті 117 КЗпП України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Вирішуючи справи такої категорії, суди встановлюють як факт затримки виплати належних працівнику сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відсутність спору про їх розмір, так і наявність вини роботодавця у затримці розрахунку при звільненні.

В свою чергу, у наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" від 23.12.2011 року, до заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. Відсутність документів, що підтверджують наявність суб`єктного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

Отже, судом видаються судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право та наявністю документів на підтвердження перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також документів, що вказують на конкретний розмір нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Так, заявником, всупереч зазначених вимог, до заяви не додано належним чином оформленої довідки-розрахунку на підтвердження нарахованої, але не виплаченої заробітної плати від ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», які б підтверджували заявлені вимоги.

При цьому, з наданої заявником довідки про доходи № 177 від 19.09.2022 року, виданої Інгульською шахтою ДП «Схід ГЗК» встановлено, що ОСОБА_1 працює на Інгульській шахті Схід ГЗК на посаді електрослюсаря (слюсар) черговий та з ремонту устаткування (підз.), форма працевлаштування: основна, з якої також вбачається, що ОСОБА_1 нарахована з/п за травень, 2022 року в розмірі 18 558,82 грн., за червень, 2022 року 15 895,03 грн., за липень, 2022 року 19 691,36 грн., за серпень, 2022 року 17 559,41 грн., а всього 71 704,62 грн., з якої утримано в травні, 2022 року 3 618,97 грн., в червні, 2022 року 3 099,54 грн., в липні, 2022 року 3 839,81 грн. та в серпні, 2022 року 3 424,08 грн., а всього 13 982,40 грн., при цьому, в травні, 2022 року заявником отримано 232,62 грн. та не отримано в травні, 2022 року 14 707,23 грн., в червні, 2022 року 12 795,49 грн., в липні, 2022 року 15 851,55 грн. та в серпні, 2022 року 14 135,33 грн., а всього 57 489,60 грн., що на переконання суду не є доказом не виплаченої заробітної плати в розмірі 71 704,62 грн. станом на дату звернення до суду (21.09.2022 року), яка підлягає стягненню у наказному провадженні, а отже вказані обставини свідчать про наявність спору щодо розміру заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, з поданої заяви про видачу судового наказу і поданих документів вбачається спір про право, що за правилами п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, є підставою для відмови у видачі судового наказу, а, відповідно, заявлений спір має бути вирішений у порядку позовного провадження, а тому у видачі судового наказу з приводу заявлених вимог стягувачу ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 19, 160, 161, 165, 353 ЦПК України,суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» заборгованості по заробітній платі в розмірі 71 704 грн. 62 коп.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 його право на звернення до суду з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова