Житомирський апеляційний суд
Справа №275/1112/21 Головуючий у 1-й інст. Миколайчука П.В
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Григорусь Н.Й.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №275/1112/21 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 червня 2022 рок, ухвалене під головуванням судді Миколайчука П.В. у смт. Брусилові,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «Акцент-Банк», Товариство, Позивач) звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.08.2018 в сумі 10613 грн. 27 коп. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-Заяви відповідачці надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «Акцент-Банк свої зобов`язання за Договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору.

У порушення умов договору відповідачка зобов`язання за ним належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 17.11.2021 утворилась заборгованість у сумі 10613 грн. 27 коп., яка складається з 8036 грн. 01 коп. заборгованості за кредитом та 2577 грн. 26 коп. заборгованість по відсоткам.

Заочним рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 13.08.2018 станом на 17.11.2021 в розмірі 8036 грн, 01 коп., вирішено питання судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги Товариство вказує, що підписавши анкету-заяву, ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами та Правилами і Тарифами банку і погодилась з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Окрім анкети-заяви до матеріалів справи також було додано Паспорт споживчого кредиту за програмою Кредитна картка, у якому визначено всі умови кредитування, строки, процентна ставка. Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем.

Вважає, що суд безпідставно у даній справі не врахував практику Верховного Суду, викладену у постанові від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20, де присутній Паспорт споживчого кредиту, та дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог АТ « Акцент-Банк». Окрім того, на підтвердження правильності розрахунку заборгованості, наявного у матеріалах справи, Банк послався на банківську виписку.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11.07.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 серпня 2018 року ОСОБА_1 підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, згідно умов якої відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.7).

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви Банком додано паспорт споживчого кредиту за програмою Кредитна картка, яким встановлена базова процентна ставка 3,9% на місяць (46,8% на рік), а за прострочену заборгованість 7,4% на місяць та сплата штрафів за несвоєчасне погашення відсотків (а.с.7 зв.-8).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком на обґрунтування своїх позовних вимог, розмір заборгованості за договором від 13 серпня 20218 року станом на 17 листопада 2021 року складає 10613 грн. 27 коп., з яких: 8036 грн. 01 коп. заборгованість за кредитом та 2577 грн. 26 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.5-6).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок, про те що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

До вказаної анкети-заяви в суді першої інстанції банк додав паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» за типами кредитного продукту: картка «Універсальна», «Універсальна Gold». Також додано Витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщений на сайті https:// a-bank.com.ua/terms/), Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Матеріали справи не містять підтверджень, що надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах (порядку їх нарахування).

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Посилання банку на підписаний відповідачкою паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

Як зазначалось вище, анкета-заява не містить домовленості сторін про сплату відсотків, інформації щодо банківського продукту, який надається позичальнику, яку саме банківську картку отримує ОСОБА_1 та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

В той час як Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» містить інформацію щодо двох карток: «Універсальна», «Універсальна GOLD».

Зі змісту даного паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту за двома кредитними картками та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції не спростовує.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Таку правову позицію викладено у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного суду від 23 травня 2022 року справа № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).

Якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, Банк має право на стягнення у примусовому порядку з ОСОБА_1 лише фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8036 грн. 01 коп.

Доводи апелянта про те, що відповідачка особистим підписом у анкеті-заяві висловила свою згоду з формою договору та його умовами, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені посилання апелянта не відповідають змісту анкети-заяви, в якій зазначено лише загальну назву Умов та Правил, без їх ідентифікації відповідно до дати, коли вони були затверджені, або станом на яку дату вони були чинні. Відсутність підпису відповідачки на умовах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. При цьому, із наданої позивачем копії Анкети-заяви не можна зробити висновок, на які саме умови та тарифи обслуговування карти, запропонованих банком, погодився відповідач.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення, а заочне рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 червня 2022 рок без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді