Провадження №2/523/447/22
У Х В А Л А

04.11.2022 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса заяву представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 523/12747/21 за позовом позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа № 523/12747/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання договору дарування недійсним.

Суд констатує, що від представника позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на легковий автомобіль марки «Ford Focus», н/з НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 VIN № НОМЕР_3 , колір сірий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 15.06.2021 року, зареєстрований за ОСОБА_4 . Обґрунтовуючи вимоги поданого клопотання представник позивача вказує на те, що є підстави вважати, що даний автомобіль є спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Також наявні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_4 , без згоди позивача може відчужити на користь третіх осіб вказаний автомобіль. А тому, з метою запобігання у майбутньому утруднення чи неможливості виконання рішення суду у даній справі, виникла необхідній у вжитті заходів забезпечення даного позову.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала подане клопотання з підстав, наведених у поданій заяві та пояснила, що факт належності автомобіля марки «Ford Focus», н/з НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_4 підтверджується наявним у матеріалах справи Листом від 12.11.2021 року ТСЦ МВС № 5141, що знаходиться у томі 1 на 204 аркуші.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти поданого клопотання.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали заяви та справи, суд доходить наступного висновку.

Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно приписів ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Судом встановлено, що звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_3 вже подавалася заява про вжиття заходів забезпечення позову, у якій позивачка просила накласти арешт на автомобіль «Ford Focus», н/з НОМЕР_1 .

За результатами розгляду вказаної заяви ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.07.2021 року було постановлено повернути заяву позивачу, оскільки така не відповідача вимогам ст. 151 ЦПК України, а саме за відсутності достеменного доказу про те, що автомобіль марки «Ford Focus» саме з номерним знаком НОМЕР_1 належить відповідачу ОСОБА_4 .

У подальшому, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.10.2021 року клопотання ОСОБА_3 про витребування доказів було задоволено та витребувано від ТСЦ № 5141 повну інформацію про автомобіль Ford Focus, 2017 року виг., об`єм двигуна 1999(см. куб), 15 червня 2021 року зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 , а саме державний номер автомобіля (н/з), номер кузова (вин код).

Так, на виконання вимог ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 25.10.2021 року ТСЦ № 5141 листом від 12.11.2021 року № 31/15/5141-0730 повідомив суд, що автомобіль марки «Ford Focus», н/з НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 VIN № НОМЕР_3 , колір сірий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 15.06.2021 року, зареєстрований за ОСОБА_4 .

Однак, після отримання судом зазначеної інформації, стороною позивача на протязі тривалого часу розгляду справи, аж до 03.11.2022 року, що складає близько одного року, не було заявлено жодного клопотання про вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на автомобіль.

Таким чином, суд вважає за необхідним констатувати, що станом на дату звернення представника позивача ОСОБА_1 із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, Лист від 12.11.2021 року ТСЦ МВС № 5141, що знаходиться у томі 1 на 204 аркуші, інформація у якому була актуальною станом саме на листопада 2021 року, не може бути беззаперечним доказом, який підтверджує той факт, що станом на 03.11.2022 року автомобіль марки «Ford Focus», н/з НОМЕР_1 належить відповідачу ОСОБА_4 , тоді як вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на рухоме майно може порушити права інших осіб на володіння та розпорядження своїм майном.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступного: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою до суду. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову ст. 151 ЦПК України.

Метою забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, що в свою чергу забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову, а саме існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі не накладення заходів забезпечення позову, оскільки матеріали справи не містять належного доказу про право власності ОСОБА_4 на спірний автомобіль станом на дату звернення до суду з даним клопотанням, що позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому суд вважає, що лише посилання в заяві на потенційну можливість здійснення відчуження об`єкту нерухомості, без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, враховуючи те, що ухвала про забезпечення позову по своїй суті є виконавчим документом, суд приходить до переконання, що подана представником позивача ОСОБА_1 заява про забезпечення позову є необґрунтована, не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню представнику позивача.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 523/12747/21 за позовом позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання договору дарування недійсним повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу та представнику позивача, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її підписання .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк.

Повний текст ухвали суду складено 04 листопада 2022 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер