ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м.Суми

Справа №591/267/21

Номер провадження 22-ц/816/859/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»;

відповідач ОСОБА_1 ;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 вересня 2021 року, в складі судді Клименко А.Я., -

встановив:

У січні 2021 року Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі - АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовувало тим, що 06.06.2018 між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №501, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 81653,49 грн.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.01.2021 складає 35305,39 грн, з яких: 16574,16 грн заборгованість за кредитом; 0,25 грн заборгованість за процентами; 15777,49 грн - заборгованість за комісією; 2953,49 грн штрафні санкції.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у сумі 35305,39 грн та судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 вересня 2021 року позов АТ «ПУМБ» задоволено.

Стягнуто на користь АТ «ПУМБ» з ОСОБА_1 суму боргу за кредитним договором від 06.06.2018 35305 грн 39 коп., а також 2270 грн судового збору.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення з неї комісії у розмірі 15777,49 грн та неустойки у розмірі 2953,49 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 15777,49 грн не підлягає стягненню, оскільки не конкретизовано за які саме послуги встановлено комісію.

Вказує, що наданий банком розрахунок не містить інформації щодо періоду нарахування неустойки за порушення зобов`язань. Крім того вважає, що підлягає застосуванню строк позовної давності щодо стягнення з неї неустойки.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції і тому визнає, що оскаржене рішення не відповідає вимогам вказаної статті процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що 06.06.2018 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 8501 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 4).

Відповідно до умов вказаного договору АТ «ПУМБ» надало ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі в сумі 81653,49 грн, терміном на 24 місяці, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних, а також щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%.

Банком надана Публічна пропозиція ПАТ«ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка не містить підпису відповідача.

З наданої банком виписки за картковим рахунком ОСОБА_1 вбачається, що відповідачка свої зобов`язання щодо здійснення щомісячних платежів виконувала не належним чином, тобто платежі вносила не регулярно.

У зв`язку неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, розмір заборгованості станом на 04.01.2021 складає 35305,39 грн, з яких: 16574,16 грн заборгованість за кредитом; 0,25 грн заборгованість за процентами; 15777,49 грн - заборгованість за комісією; 2953,49 грн штрафні санкції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Проте повністю з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що у заяві №8501 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді штрафних санкцій (пені, неустойки) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а надана Публічна пропозиція ПАТ«ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може бути належним доказом, оскільки не містить підпису відповідача та не свідчить про ознайомлення із даною пропозицією.

Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2953,49 грн, що становлять штрафні санкції (пені, неустойки), не підлягають задоволенню.

Що стосується вимог банку про стягнення комісії за обслуговування кредиту, то слід зазначити наступне.

Так, відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Як убачається з матеріалів справи, пунктом п. 4 заяви №8501 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.06.2018 передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення найменування конкретної послуги, систематичності її надання.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що ОСОБА_1 встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, тому положення пункту 4 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ», щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Оскільки умови договору щодо обов`язку здійснення платежів по комісії є нікчемними, то колегія суддів вважає, що нарахована позивачем заборгованість за комісією в сумі 15777,49 грн не підлягає стягненню.

Як убачається з наданої банком виписки за картковим рахунком ОСОБА_1 за період з 06.06.2018 по 04.01.2021, банком за період з 06.07.2018 по 06.06.2019 автоматично погашено заборгованість відповідача по щомісячній комісії на суму 24414,4 грн.

Отже враховуючи те, що банком протягом дії договору безпідставно зараховувалися кошти у розмірі 24414,4 грн на погашення заборгованості в рахунок сплати за обслуговування кредитом за нікчемною умовою договору, то колегія суддів вважає, що вказану суму слід віднести на рахунок платежів за тілом кредиту та процентів.

Оскільки розмір внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості за комісією перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами, то колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за тілом кредиту та процентами у розмірі 16574,41 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з викладеного, на підставі п.п. 1 та 4 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про відмову у задоволенні позову АТ «ПУМБ», оскільки доводи апеляційної вказують на необґрунтованість висновків суду при визначенні розміру кредитної заборгованості.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, а також те, що відповідачу було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги, на користь держави з АТ «ПУМБ» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3405 грн.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3405 грн.

Постанова набирає законною силу з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина