Номер провадження: 22-ц/813/8244/22
Справа № 496/4501/20
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє сов стійних вимог на предмет спору Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 травня 2022 року, ухвалене судом у складі судді Пасечник М.Л.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення та державного акту, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про скасування рішення та державного акту, в обґрунтування якої зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом позивачці належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка зазначає, що з метою отримання документів, які підтверджують право власності на земельну ділянку, зверталась до землевпорядної організації для складання проекту землеустрою. Проте, землевпорядна організація повідомила про неможливість його виготовлення, оскільки існують розбіжності стосовно меж земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На думку ОСОБА_1 , оформлений відповідачем державний акт про право власності на земельну ділянку містить помилки, межі оформленої земельної ділянки накладаються на межі земельної ділянки позивача. Також позивачка зазначає, що відповідач при оформленні права власності на земельну ділянку не погодила з нею межі земельної ділянки.

Позивачка, з урахуванням змінених позовних вимог, просила суд скасувати рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 18 серпня 2004 року № 466 та державний акт про право власності на земельну ділянку серії НА № 084387 від 26 листопада 2004 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням від 31 травня 2022 року Біляївський районний суд Одеської області у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення та державного акту відмовив.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що ОСОБА_1 не надані до суду оспорюванні документи для здійснення їх належної оцінки, крім того, не надано обґрунтованих доводів того, на якій підставі суд повинен скасувати державний акт серії НА № 084387 від 26 листопада 2004 року та рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 18 серпня 2004 року за № 466. Також, позивачем надана копія рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2005 року, яким вищезазначені документи частково скасовані.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 травня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалась на те, що оформлений відповідачем державний акт про право власності на земельну ділянку містить помилки, межі оформленої земельної ділянки накладаються на межі її земельної ділянки. Також позивач зазначає, що відповідачкою при оформленні права власності на земельну ділянку, не погоджено з нею межі земельної ділянки.

На думку позивача, вказані нею у позовній заяві обставини, підтверджуються копіями рішень Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2005 року та від 14 лютого 2022 року, фото/відео та графічними матеріалами, які долучені нею до матеріалів справи однак, суд першої інстанції вказані докази не дослідив, не в повному обсязі встановив обставини справи, та у рішенні не вказав підстав відмови від позову.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 вересня 2022 року ОСОБА_2 роз`яснювалось право на надання відзиву у строк зазначений в ухвалі суду, проте відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 вересня 2022 року Нерубайській сільській раді Біляївського району Одеської області роз`яснювалось право на подання пояснень у строк зазначений в ухвалі суду, проте пояснень на апеляційну скаргу не надійшло.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу ОСОБА_2 отримала 29 жовтня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області отримала 26 жовтня 2022 року. Вказані процесуальні документи Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області також отримала на офіційну електронну пошту 23 вересня 2022 року, що підтверджується довідками про доставлення електронних листів.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження ОСОБА_1 отримала на офіційну електронну пошту 23 вересня 2022 року, вказану нею у заяві про направлення процесуальних документів на електронну пошту, про що свідчить довідка про доставлення електронного листа.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 та Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином і в установленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, і у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не були надані до суду оспорюванні документи для надання належної їх оцінки, та не надано обґрунтованих доводів щодо підстав для скасування державного акту серії НА № 084387 від 26 листопада 2004 року та рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 18 серпня 2004 року за № 466, одночасно надаючи копію рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2005 року, яким частково скасовано вищезазначені документи.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ННР № 451632, виданим 09 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області, спадкоємцем на 1/6 частку майна ОСОБА_3 , 1932 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадщина на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розташованих на земельній ділянці, площею 0,10 га, що знаходиться у власності територіальної громади села Нерубайське Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області.

Рішенням Біляївського районного суду від 28 листопада 2005 року визнано частково недійсним рішення Нерубайської сільської ради № 466/19 від 18 серпня 2004 року та державний акт про право приватної власності на земельну ділянку НА № 084387 від 26 листопада 2004 року щодо передачі у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки спільного користування шириною 4 м для проходу та проїзду до своїх осель мешканців будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні вказаною земельною ділянкою для проходу та проїзду останньої до своєї оселі в АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_5 зняти ворота огорожі від АДРЕСА_1 для забезпечення вільного проходу та проїзду ОСОБА_3 до своєї оселі. Зобов`язано Нерубайську сільську раду Біляївського району встановити межові знаки з визначенням границь земельної ділянки спільного користування та дійсних границь суміжних земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , які належать сторонам з урахуванням їх фактичного використання. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Згідно ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18)).

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що обрання способу захисту є правом особи, яка звертається до суду. Визначення того, чи є обраний особою спосіб захисту ефективним, - належить суду.

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс8).

У постановах Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-57цс13, від 22 травня 2013 року у справі № 6-33цс13 і від 11 липня 2015 року у справі № 6-319цс15 сформульовано правовий висновок про те, що у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можна визнавати як рішення, на підставі яких видані відповідні державні акти, так і самі ці акти.

Задовольняючи ту чи іншу позовну вимогу, ефективність обраного позивачем способу захисту у конкретній ситуації має визначити суд.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 роз`яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Звертаючись до суду із позовом про скасування рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 18 серпня 2004 року № 466 та державного акту серії НА № 084387 від 26 листопада 2004 року позивачка на обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом їй належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . У 2019 році, маючи намір отримати документи, які підтверджують право власності на земельну ділянку, позивачка зверталась для складання проекту землеустрою до землевпорядної організації, яка зазначила, що існують розбіжності стосовно меж її земельної ділянки та земельної ділянки відповідачки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за таких обставин неможливо виготовити документ, що посвідчує право власності на землю. Також посилається на те, що відповідачка, оформлюючи право власності на земельну ділянку, не погоджувала межи з позивачкою, що також є порушенням законодавства.

Отже предметом позовних вимог у даній справі є скасування рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 18 серпня 2004 року № 466 та державного акту серії НА № 084387 від 26 листопада 2004 року.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в редакції на час виникнення правовідносин, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Належними відповідачами у спорах про скасування рішення сільської ради є орган місцевого самоврядування, рішення якого оскаржується, та особа прав якої стосується вказане рішення.

Оскільки позивачкою оскаржується рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 18 серпня 2004 року № 466 щодо передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, то саме Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області та ОСОБА_5 є належними відповідачами у даній справі.

Проте, позивачкою позов у даній справі заявлений до ОСОБА_5 , при цьому Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області до участі у справі як відповідач не залучена.

Як вбачається із матеріалів справи Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області приймала участь у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Разом з тим, позивачка під час розгляду справи клопотань про залучення до участі у справі як співвідповідача Нерубайську сільську раду Біляївського району Одеської області не заявляла.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що позов пред`явлено не до всіх осіб, які повинні відповідати.

ОСОБА_5 на підставі рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 18 серпня 2004 року № 466 отримала у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,198 га за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується державним актом серії НА № 084387 на право власності на земельну ділянку від 26 листопада 2004 року.

Право власності особи на земельну ділянку, посвідчене державним актом, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 405/5925/18 (провадження № 61-12958св21)).

Оскільки позивачка заявила позов не до всіх осіб, які повинні відповідати, а суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу не може усунути порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки не наділений повноваженнями залучення до участі у справі відповідача на стадії апеляційного провадження, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті, у задоволенні такого позову слід відмовити з цих підстав, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але з залученням до справи належного відповідача.

При скасуванні рішення суду з зазначених підстав апеляційний суд вважає також недоцільним робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги, так як вони можуть стати предметом розгляду справи при зверненні позивача до суду з позовом до всіх належних відповідачів.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. ст. 376 ЦПК України).

Оскільки суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем до участі в справі не залучено всіх належних відповідачів, тому колегія суддів вважає, що рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 травня 20022 року слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішення суду підлягає зміні лише шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови, тому підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 травня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2022 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький