Справа № 357/7809/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Пустова Ю. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє опікун ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом та просила стягнути з відповідачів аліменти на своє утримання, по 1000,00 грн. з кожного, щомісячно.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що позивач являється пенсіонером, визнана інвалідом І групи Б з 14.03.2017 року, а також визнана інвалідом І групи А з 24.04.2021 року, має загальне захворювання по зору та захворювання на цукровий діабет 2 типу, вторинно інсулінозалежний, важка форма в стадії декомпенсації, діабетичний кетоз, діабетична полінейропатія нижніх кінцівок, ІХС, кардіосклероз атеросклеротичний, ГХ-2, СН 2-А, хронічний пілоєнефрит в стадії нестійкої ремісії. ОСОБА_1 перенесла 4 інсульти, знаходилась на стаціонарному лікуванні в Ендокринному центрі КЗБМР "Білоцерківська МЛ № 2" з 25.07.2017 року. За висновками МРТ - картина лакунарного інфаркту з ознаками хронічного мастоїдиту та кортикальної церебральної атрофії. Загальна тривалість перебування в стадії нерухомої особи більше 3 років. ОСОБА_1 страждає на стійкий, хронічний психічний розлад - судинну деменцію та за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/6255/21 вона була визнана недієздатною, а опікуном призначено її чоловіка ОСОБА_2 . Єдиним джерелом доходу позивача є пенсія за віком, яка станом на 01.07.2022 року складає 2 674,41 грн., а також, чоловік позивача, який є її опікуном, має статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС (II категорії), і отримує пенсію. ОСОБА_1 має трьох повнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які фактично проживають окремо, є працездатними, проте не допомагають своїй матері. Оскільки ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, то вимушена звернутися до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідачів аліменти у розмірі по 1000 грн., з кожного, щомісячно.

Заперечуючи позов, відповідачі подали відзив, в якому зазначили, що позивач на теперішній час не є самотньою жінкою, в неї є чоловік ОСОБА_2 , який також отримує пенсію та їх сукупній дохід становить 8146 грн.41 коп. Тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримують пенсію яка значено перевищує прожитковий мінімум для осіб відповідного віку. Відповідачі зазначають, що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання, стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Відповідачі ставлять під сумнів чеки на купівлю продуктів і ліків для ОСОБА_1 , оскільки в товарних чеках та квитанціях не вказано, що ліки або харчі купувались саме для позивача, а також в матеріалах справи відсутні призначення лікаря на ті ліки, що вказані у товарних чеках, долучених до справи. Відповідачі вказують, що ОСОБА_1 не надала достовірних доказів про факт походження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а долучила до позовної заяви лише свідоцтво про народження ОСОБА_4 . Також повідомили, що ОСОБА_4 , є одинокою матір`ю та у неї на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідачі просять відмовити у задоволені позову, оскільки позивачем не доведено своїх вимог, не надано доказів матеріального стану відповідачів та відомостей про стан їх здоров`я.

Представник позивача ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала позов, подала до суду копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

В судовому засіданні опікун позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, та додатково пояснив, що його дружина ОСОБА_1 є лежачою, вона потребує постійного догляду, доводиться наймати помічників для догляду, оскільки сам ОСОБА_2 не справляється, має ряд хвороб та вже не в змозі повністю обходити самостійно свою тяжко хвору дружину. А її діти, відповідачі по справі, не надають жодної допомоги, близько року не навідувалися до матері, не цікавляться та не допомагають своїй матері.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду даної справи були повідомлені належним чином.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 21.09.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження. (а.с. 39-40)

07.10.2022 року на адресу суду надійшов відзив з додатками (а.с. 45-52).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

В судовому засіданні встановлено, позивач ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Фурси, Білоцерківського району Київської області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта, серії НОМЕР_1 . (а.с. 5)

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (а.с.18, 61, 62).

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 17.08.2006 року Виконавчим комітетом Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. (а.с. 11)

Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2021 року по справі № 357/6255/21 ОСОБА_1 визнано недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено їй опікуна ОСОБА_2 . (а.с. 12)

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0095976, ОСОБА_1 встановлено І група інвалідності, підгрупа «А» з 21.04.2021 року довічно, причина інвалідності: загальне захворювання з ураженням ЦНС, по зору. Згідно висновку про умови та характер праці вказано, що потребує постійного стороннього догляду. (а.с. 9)

Відповідно до висновку № 341 лікарсько-консультативної комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за хворим від 17.01.2022 року, ОСОБА_1 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та нездатна до самообслуговування (а.с. 14)

Згідно довідки про здійснення догляду за інвалідом за № 293/02-21 від 25.02.2020 року заступником сільського голови Фурсівської сільської ради, ОСОБА_2 здійснює догляд за своєю дружиною ОСОБА_1 (а.с. 17)

Позивач має статус пенсіонера та з довідки виданої Відділом обслуговування громадян №3(сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Київській області, вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області та отримує пенсію за віком. Станом на 01.07.2022 року розмір її пенсії складає 2674,41 грн. (а.с. 15)

Встановлено, що відповідач ОСОБА_4 має на утриманні двох малолітніх дітей та є одинокою матір`ю (а.с. 49-52)

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Зазначене узгоджується з позицією викладеною в постановах Верховного Суду від 28.11.2018 р. у справі № 676/5118/16-ц, від 10.10.2018 р. у справі № 301/160/17.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2021 році, зокрема для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Так, в судовому засіданні встановлено, що розмір пенсії ОСОБА_1 , є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Однак, у постанові від 05 вересня 2019 року Верховний Суд у справі № 212/1055/18-ц зробив висновок про застосування норм права та зазначив, що отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

На момент розгляду справи в суді, позивач, дійсно, отримує пенсією у розмірі, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, однак, з урахуванням похилого віку позивача, конкретних обставин справи, з урахуванням того, що ОСОБА_1 має тяжкі невиліковні хвороби, є особою з інвалідністю, визнана недієздатною та потребує постійного стороннього догляду, суд вважає доведеним факт, що необхідні витрати позивача на ліки, речі й додаткову допомогу сторонніх осіб, значно перевищують розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Відповідно до ст. 205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Підсумовуючи вищевказане, можна зробити висновок, що стягнення аліментів з повнолітніх дочки, сина на утримання батьків можливе при доведеності одночасно всіх умов: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків; 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. При цьому обов`язок повнолітніх «дітей» не пов`язаний із їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу, хоча, звичайно, це, як і сімейний стан сторін, суди враховують при визначенні розміру аліментів.

Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану.

Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідачів від сплати аліментів на утримання їхньої матері.

Однак, враховуючи конкретні обставини даної справи, зокрема, такі як : сімейний стан відповідачки ОСОБА_4 та перебування на її утриманні малолітніх дітей ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , при цьому відповідачка ОСОБА_4 є одинокою матір`ю, а тому, суд вважає, що в даному випадку, слід взяти до уваги можливість одержання утримання від інших двох дітей позивача та чоловіка позивача (ч.2ст.205 СК України) та відмовити в позовних вимогах до відповідачки ОСОБА_4 .

У відзиві на позовну заяву, сторона відповідачів не спростувала обставин та підстав позовних вимог, а також, відповідачі не спростували свого походження від матері ОСОБА_1 .

Суд, враховуючи положення ст. ст. 202-206 Сімейного Кодексу України, дійшов висновку, що з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 підлягають до стягнення аліменти на утримання позивача в розмірі по 1000 грн., з кожного, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 01 вересня 2022 року, щомісячно, і довічно.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок, з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 202, 204, 205 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279, 354, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (ІПН : НОМЕР_3 ), в розмірі 1 000 грн. (тисяча гривень), щомісячно, починаючи з 1 вересня 2022 року, і довічно.

Стягувати з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання непрацездатної матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (ІПН : НОМЕР_3 ), в розмірі 1 000 грн. (тисяча гривень), щомісячно, починаючи з 1 вересня 2022 року, і довічно.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 14.11.2022 року.

СуддяО. Я. Ярмола