Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 752/13593/21
Номер провадження 22-ц/824/9365/2022
Головуючий у суді першої інстанції В. С. Хоменко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
15 листопада 2022 року місто Київ

Номер справи 752/13593/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач Публічне акціонерне товариство

«Черкасиобленерго» в особі відокремленого структурного

підрозділу «Звенигородські енергетичні мережі» публічного

акціонерного товариства «Черкасиобленерго»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року, ухвалене у складі судді Хоменко В. С., в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва

у с т а н о в и в :

У червні 2021 року ПАТ «Черкасиобленерго» в особі Звенигородської філії ПАТ «Черкасиобленерго» (), яка в подальшому змінила своє найменування на Відокремлений структурний підрозділ «Звенигородські енергетичні мережі» публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих безобліковим споживанням електричної енергії.

В обґрунтування позову зазначило, що між позивачем та відповідачем 16.05.2016 укладено договір про користування електричною енергією № 33-0223, згідно умов якого енергопостачання здійснювалось до будинку відповідача, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до умов зазначеного Договору позивач зобов`язувався постачати відповідачу електроенергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 3 квт. електроустановок, а відповідач зобов`язувався сплачувати спожиту електричну енергію. Про те, що договір про користування електричною енергією № 33-0223 від 16.05.2016, укладений з ОСОБА_1 , складений саме на її постачання за адресою: АДРЕСА_1 , а не у будинок по ву АДРЕСА_1 , свідчить договір дарування земельної ділянки, договір дарування житлового будинку, виписка з особового рахунку відповідача № НОМЕР_1 , де встановлений лічильник електроенергії того ж типу й номеру, що й в договорі, а саме лічильник МТХ 3R30D № 12012091. Факт укладення договору з відповідачем саме за адресою: АДРЕСА_1 свідчить і доповідна контролера енергонагляду ОСОБА_3 від 16.02.2021, яка пояснила, що при укладенні договору №33-0223 з ОСОБА_1 допустила механічну помилку, вказавши номер будинку « АДРЕСА_1 » замість «27-А», проте в особовий рахунок відповідача відомості внесла вірні. 16.02.2021 позивачем складено акт про порушення № 000283 відповідачем підпункту 6 пункту 8.4.2 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі оператора системи розподілу шляхом накиду кабеля за електропровода ПЛ-0,4 кв опора №3 Л-2 ТП-134. Доступ до об`єкту споживача надав батько відповідача ОСОБА_4 . Контрольним оглядом 16.02.2021 працівниками оператора системи за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено самовільне підключення до електромережі ОСР лічильника електроенергії, з розривом повітряного ізольованого кабеля. За підсумками контрольного огляду було складено акт про порушення №000283 від 16.02.2021, а саме: споживач порушив пункт 8.4.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії - здійснивши самовільне підключення електропроводки до електричної мережі оператора системи розподілу шляхом накиду кабеля на електропровода ПЛ-0,4 кВ опора №3 Л-2 ТП-134. Проведеними вимірами встановлено, що струм споживання в точці самовільно підключення на момент складання акту про порушення становив 9,5 А. Відповідач від підпису акту про порушення відмовився, що засвідчено підписом старости с. Мурзинці ОСОБА_5 , зареєстрованою за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, село Неморож. Копію акту про порушення №000283 від 16.02.2021 відповідачу направлено разом з супровідним листом № 517 від 22.02.2021, та отримано ним 03.03.2021, що підтверджується формою 119 рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №479. Розрахунок збитків, проведений по даному акту згідно пункту 8.4.13 ПРРЕЕ, де величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії визначається згідно величини потужності виходячи з сили струму навантаження струмоприймачів, підключених до схеми самовільного підключення на момент виявлення порушення, на підставі показів відповідних засобів вимірювальної техніки, 9,5 А. Кількість днів, протягом якого споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог ПРРЕЕ визначається згідно частини 4 пункту 8.4.8. ПРРЕЕ, за період з 17.02.2020 по 16.02.2021 - за останні 12 місяців, що вередували дню виявлення порушення. Згідно абзацу 4 частини 4 пункту 8.4.8 ПРРЕЕ - для побутових споживачів за робочий день приймається календарний день. Загальний обсяг необлікованої електричної енергії становить 5514 кВт/год на суму 17 482,17 грн. Засідання комісії по розгляду актів про порушення оформлене протоколом № 23 від 04.03.2021. Розгляд акту про порушення на комісії проводився без участі відповідача, який був повідомлений про дату проведення комісії належним чином. Копію протоколу та розрахункових документів відповідачу направлено рекомендованим листом за вих. №712 від 18.03.2021. Згідно трекінгу поштового повідомлення «Укрпошта», відповідач розрахункові документи отримав 25.03.2021. Відповідач, як споживач електричної енергії, несе відповідальність за самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Рахунок для сплати необлікованої вартості електричної енергії відповідач отримав 26.03.2021 разом з протоколом №23, проте не сплатив. Станом на 24.05.2021 заборгованість необлікованої електричної енергії по акту про порушення №000283 від 16.02.2021 згідно рішення комісії по розгляду актів, оформлене протоколом № 23 від 04.03.2021 становить 17 482,17 грн. Сума заборгованості підтверджується розрахунком обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ по акту № 000283 на суму 17 482,17 грн, рахунком №33-0223 від 04.03.2021 на суму 17 482,17 грн.

З урахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , а фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Звенигородської філії ПАТ «Черкасиобленерго» заборгованість в сумі 17 482,17 грн, та витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року задоволено позов. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Звенигородської філії ПАТ «Черкасиобленерго» заборгованість в сумі 17 482,17 грн та 2 270,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції не звернув увагу на те, що договір про користування електричною енергією № 33-0223 від 16.05.2016, укладений позивачем з ОСОБА_1 , складений саме на її постачання за адресою: АДРЕСА_1 , а не за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується текстом наявного у матеріалах справи договору № 33-0223. Уважає, що акт про порушення №000283 від 16.02.2021 вважається недійсним в силу положень п. 8. 2. 5 ПРРЕЕ, оскільки відмова споживача від підпису в акті не підтверджена відеозйомкою. А тому і протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення №23 від 04.03.2021 є безпідставним. Крім того зазначив, що судом не було враховано, що згідно п. 8.4.8. ПРРЕЕ кількість днів протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням вимог ПРРЕЕ повинно було б визначатися за період з 17.08.2020 по 16.02.2021, тобто за останні 6 місяців що передували дню виявлення порушення і загальний обсяг необлікованої електричної енергії міг би становити 2757 кВт/год на суму 8 741,06 грн, але тільки за умови дійсності акту про порушення. Безпідставним вважає посилання суду на доповідну контролера ОСОБА_3 від 16.02.2021, оскільки в ній контролер вказує на помилки, допущені нею у договорі датованому на три місяці пізніше ніж дата складення доповідної записки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач вказав, що ПАТ «Черкасиобленерго» провело зміну назв своїх структурних підрозділів внаслідок чого Звенигородську філію ПАТ «Черкасиобленерго» () перейменовано у Відокремлений структурний підрозділ «Звенигородські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» (). Позивач зазначив, що рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, підстав для його скасування із наведених в апеляційній скарзі доводів не вбачає, оскільки із змісту апеляційної скарги не можливо визначитись, в чому ж полягає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення судом неправильного, на думку апелянта, рішення. Якщо апелянт вважає, що позивачем невірно було визначено адресу об`єкту електропостачання, за яким виявлено порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, то необхідно чітко заявляти про це в апеляційній скарзі, але апелянт такого не зазначив, вказавши, що порушення було виявлено за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_1 , адже тим самим він би визнав факт самого порушення ПРРЕЕ проте за іншою адресою, а не за місцем виявлення порушення. Позивач вказав, що надав усі належні докази на підтвердження того, що порушення виявлено ним саме за адресою: АДРЕСА_1 , а технічна помилка, зроблена контролером ОСОБА_3 при написанні договору про користування електричною енергією №33-0223 від 16.05.2016 є лише технічною помилкою, про що свідчить договір дарування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 від 16.12.2016 та договір дарування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 16.12.2016, які подав разом з заявою про укладення даного договору ОСОБА_1 , адже, якби об`єкт електропостачання, де виявлено порушення, знаходився за адресою саме по АДРЕСА_1 , то відповідачем було б надано позивачу документи, що підтверджують його право власності на об`єкт, який знаходиться за № 27, а не за № 27-А.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як вбачається із матеріалів справи та було встановлено судом, ПАТ «Черкасиобленерго» є оператором системи розподілу електричної енергії згідно постанови НКРЕКП №1447 від 16.11.2018 «Про видачу ПАТ Черкасиобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованими тарифами».

20.10.2020 відбулася зміна назви відокремленого структурного підрозділу «ПАТ «Черкасиобленерго» Звенигородського району електричних мереж на Звенигородську філію ПАТ «Черкасиобленерго» без зміни коду ЄДРПОУ.

10.08.2021 ПАТ «Черкасиобленерго» провело зміну назв своїх структурних підрозділів, внаслідок чого Звенигородську філію публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (ідентифікаційний код 25204637) перейменовано у Відокремлений структурний підрозділ «Звенигородські енергетичні мережі» Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (ідентифікаційний код 25204637).

16.05.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір № 33-0223 Про користування електричною енергією, згідно умов якого енергопостачання здійснюється до будинку ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Контрольним оглядом працівниками оператора системи за адресою: АДРЕСА_1 16.02.2021 виявлено самовільне підключення до електромережі ОСР лічильника електроенергії, з розривом повітряного ізольованого кабеля.

16.02.2021 ПАТ «Черкасиобленерго» Звенигородська філія за підсумками контрольного огляду складено акт № 000283 про порушення ОСОБА_1 підпункту 6 пункту 8.4.2 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі оператора системи розподілу шляхом накиду кабелю на електропровода ПЛ-0,4 кв опора №3 Л-2 ТП-134. Доступ до об`єкту перевірки споживача був наданий батьком відповідача ОСОБА_4 . Від підпису акту про порушення було здійснено відмову, що засвідчено підписом старости села Мурзинці.

Копію акта про порушення № 000283 від 16.02.2021 ОСОБА_1 направлено разом з супровідним листом № 517 від 22.02.202.

03.03.2021 відповідач отримав копію акту про порушення, що підтверджується формою 119 рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №479.

Засідання комісії по розгляду актів про порушення оформлене протоколом № 23 від 04.03.2021. Заборгованість необлікованої електричної енергії по акту про порушення №000283 від 16.02.2021 згідно рішення комісії по розгляду актів складає 17 482,17 грн. Розгляд акту про порушення на комісії проводився без присутності відповідача, який повідомлявся про дату проведення комісії. Копію протоколу та розрахункових документів відповідачу направлено рекомендованим листом за вих. №712 від 18.03.2021. Згідно трекінгу поштового повідомлення «Укрпошта», ОСОБА_1 розрахункові документи отримав 25.03.2021.

Встановлення факту порушення та розміру заборгованості за вчинене відповідачем підтверджується договором про користування електричною енергією №33-0223 від 16.05.2016, випискою з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , договором дарування земельної ділянки НВІ 882533 від 16.12.2016, договором дарування житлового будинку НВІ 882532 від 16.12.2016, доповідною контролера ОСОБА_3 від 21.02.2021, актом технічної перевірки (контрольного огляду) засобів обліку електричної енергії від 16.02.2021, актом про порушення № 000283 від 16.02.2021 з додатками фото фіксації, листом №517 від 22.02.2021 з підтвердженням поштового направлення відповідачу, протоколом № 23 від 04.03.2021, розрахунком обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПРРЕЕ по акту №000283 на суму 17 482,17 грн, рахунком №33-0223 від 04.03.2021 на суму 17 482,17 грн, листом № 712 від 18.03.2021 про направлення розрахункових документів з підтвердженням поштового вручення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог і стягуючи заборгованість за безобліковане споживання електричної енергії, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки доведеністю факту самовільного підключення відповідачем, як споживачем електричної енергії, електропроводки до електричної мережі оператора системи розподілу шляхом накиду кабеля електропровода з метою безоблікового користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду є законними та обґрунтованими, повністю відповідають обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

Так, відносини щодо постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ЦК України, Порядком визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ).

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частини першої ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електрична енергія - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.

Споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання;

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний: 1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 2) надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; 3) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; 4) врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу.

Статтею 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії. Учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Відповідно до п.1.1.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг визначено, що самовільне підключення - несанкціоноване (непогоджене) оператором системи підключення (у тому числі після відключення) електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що є підставою для оформлення акта про порушення та визначення обсягу необлікованої електричної енергії внаслідок такого підключення.

Акт про порушення - документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення на об`єкті споживача цих Правил та який є підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії.

У п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, визначені обов`язки споживача електричної енергії, зокрема, споживач зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування; надавати розрахункові документи на вимогу представників електропостачальника та/або оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень або після отримання споживачем офіційного запиту відповідного учасника роздрібного ринку) для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показам засобу комерційного обліку; не допускати без облікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення без облікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Згідно ч. 1 п. 4 ч. 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Згідно із п. 8.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором.

Пунктом 8.2.5. глави 8.2. розділу VІІІ ПРРЕЕ передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил.

Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення; фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.

Споживачі, представники оператора системи, інші особи, присутні при перевірці, під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень та/або відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення, про що зазначається в акті про порушення.

В акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення.

В акті зазначаються заходи, яких було вжито або яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

Відповідно до пункту 8.2.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, у разі незгоди споживача з фактом крадіжки електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту викрадення електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії. Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення, при визначенні розміру суми збитків, належної до оплати, а також при здійсненні платежів, вирішуються у судовому порядку.

Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з 3 уповноважених представників оператора системи.

Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення.

Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання.

У разі відмови споживача або представника споживача від отримання акта про порушення, у якому визначено місце, час та дату проведення засідання комісії, або окремого повідомлення про місце, час і дату засідання комісії оператор системи направляє споживачу таке повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, визначену в даних щодо споживача, наявних в оператора системи. У такому разі оператор системи має право розглянути акт про порушення на засіданні комісії, яке має відбутися по закінченню 30 календарних днів від дати направлення споживачу такого повідомлення. За зверненням споживача оператор системи може розглянути акт про порушення на засіданні комісії раніше указаного терміну.

Комісія з розгляду актів про порушення може повторно розглянути акт про порушення в порядку, встановленому цими Правилами, на підставі звернення споживача, на вимогу Регулятора, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, або за рішенням суду. За рішенням оператора системи у зв`язку з отриманням результатів експертизи чи інших даних, які не були відомі на момент ухвалення рішення комісією, але мають суттєве значення, рішення комісії може бути переглянуте у порядку, встановленому цими Правилами, протягом 1 року, починаючи з дня, наступного за днем його прийняття.

Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу.

У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків.

Ураховуючи зазначені норми закону, а також дослідивши акт про порушення, судом було встановлено, що його було складено у відповідності до норм Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, оскільки вказаний акт було підписано представниками оператора системи, а стосовно ОСОБА_4 зазначено, що останній від підпису відмовився.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що позивач, у відповідності до п. 8.2.6. глави 8.2. розділу VІІІ ПРРЕЕ, надіслав відповідачу по справі повідомлення про те, що 04.03.2021 відбудеться засідання комісії з розгляду акту про порушення № 000283 від 16.02.2021 й відповідач отримав вказаний лист.

Разом з тим, відповідач не скористався наданим йому правом бути присутнім на даному засіданні й висловити свою думку з приводу складеного акту про порушення.

Вказаний акт відповідачем оскаржено не було, а тому він є чинним.

Таким чином, апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта щодо недійсності акта про порушення № 000283 від 16.02.2021. Оскільки на момент відмови споживача від підпису вже була присутня незаінтересована особа, то представники оператора, системи обрали перший варіант фіксації відмови від підпису. Відповідач від підпису акту про порушення відмовився, що засвідчено підписом старости села Мурзинці ОСОБА_5 , зареєстрованою за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, с.Неморож. Відсутність споживача на засіданні комісії по розгляду акту про порушення, який був належно повідомлений про проведення засідання, не є підставою для визнання акту про порушення таким, що складений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки акти про порушення складаються до моменту проведення засідання комісії. Із заявою про перегляд складеного акту про порушення відповідач до позивача не звертався.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінив докази у їх сукупності,та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки факт порушення ОСОБА_1 , що призвело до споживання необлікованої електричної енергії, підтверджується актом від 16.02.2021 № 000283, який складено представниками ПАТ «Черкасиобленерго» Звенигородська філія у відповідності до вимог чинного законодавства. Зокрема у акті зазначено усі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої енергії параметри.

Доводи апеляційної скарги у тому, що договір про надання послуг з розподілу електричної енергії та користування електричною енергією між позивачем та відповідачем було укладено по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а не будинок АДРЕСА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Із матеріалів справи убачається, що із заявою про укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії АДРЕСА_1 відповідач звернувся через свого представника за довіреністю ОСОБА_4 лише 21.03.2022, та надав для підтвердження свого права власності на зазначений об`єкт - Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №299820175 від 16.02.2022, згідно якої за вказаною адресою зареєстровано три будинки: - будинок площею 55,9 кв.м, власник ОСОБА_1 ; - будинок площею 104,3 кв.м, власник ОСОБА_1 ; - будинок площею 96,4 кв.м, власник ОСОБА_6 .

У зв`язку із зазначеним позивачем було запропоновано представнику ОСОБА_1 написати заяву із зазначенням конкретного будинку, у якому він має намір підключити електроенергію, ідентифікувавши будинок за площею. Представник відповідача ОСОБА_4 написав заяву №198/2-2 від 21.03.2022, у якій вказав, що просить підключити будинок по АДРЕСА_1 площею 104,3 кв.м., якому було в цей день вручено до оплати два кошториси №71 та 72, не погодившись із суму оплати послуг підключення ОСОБА_4 , відмовився отримувати та оплачувати послуги. В зв`язку з чим кошториси та проекти договорів підряду було направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом 23.03.2022 Станом на 25.08.2022 кошториси не оплачені, монтаж лічильника та перевірка схеми обліку не виконані, а тому договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії не укладений, що підтверджується наданими позивачем копією заяви на укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №197/2-2 від 21,03.2022, копією інформаційної довідки №299820175 від 16.02.2022, копією заяви №198/2-2 від 21.03.2022, копією довіреності від 24.09.2016, витягом з особового рахунку № НОМЕР_2 .

У свою чергу договір про користування електричною енергією між позивачем та відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 , було укладено 16.05.2016, що підтверджується змістом договору про користування електричною енергією №33-0223 та відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , по якому споживач здійснював оплату за спожиту електроенергію. Як вбачається з договору дарування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 від 16.12.2016, наданого відповідачем для укладення зазначеного договору - площа даного будинку становить 140,0 кв.м.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції уважає, що судом першої інстанції досліджено всі докази та зроблено вірний висновок про те, що порушення ПРРЕЕ виявлено позивачем за об`єктом, що знаходиться саме за адресою: АДРЕСА_1 , а не будинок АДРЕСА_1 , що повністю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, наданими позивачем суду, навіть без доповідної контролера ОСОБА_3 , де вона допустила помилку, невірно вказавши рік укладення договору - 2021 рік замість 2016 року. Позивач надав суду всі належні докази про те, що порушення виявлено ним саме за адресою АДРЕСА_1 , а не будинок АДРЕСА_1 , а технічна помилка, зроблена контролером ОСОБА_3 при написанні договору про користування електричною енергією №33-0223 від 16.05.2016 є саме технічною помилкою, про що свідчить договір дарування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а не будинок АДРЕСА_1 від 16.12.2016 та договір дарування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а не будинок АДРЕСА_1 від 16.12.2016, подані позивачу відповідачем разом із заявою про укладення даного договору. Якби об`єкт електропостачання, де виявлено порушення, знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , то відповідачем було б надано позивачу документи, що підтверджують його право власності на об`єкт, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції у тому, що факт укладення договору саме за адресою, де знаходиться будинок АДРЕСА_1 , а не будинок АДРЕСА_1 підтверджується випискою з особового рахунку відповідача № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де встановлено лічильник електроенергії того ж типу й номеру, що й в договорі Відповідача №33-0223 від 16.05.2016, а саме трьохфазний лічильник MTX 3R30D №12012091. Факт укладення зазначеного договору за адресою саме до будинку АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_1 свідчить також виписка з особового рахунку № НОМЕР_2 рахується за ОСОБА_7 , з встановленим в ньому однофазним лічильником тип MTX 1 №01226488Д. Факт укладення договору з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 свідчить і доповідна контролера енергонагляду ОСОБА_3 від 16.02.2021, яка пояснила, що при укладенні договору №33-0223 з ОСОБА_1 допустила механічну помилку, вказавши номер будинку « АДРЕСА_1 » замість «27-А», проте в особовий рахунок відповідача № НОМЕР_1 відомості внесла вірні. Проте, в своїй доповідній контролер ОСОБА_3 знову робить технічну помилку, замість дати укладення договору «16.06.2016р.» вказавши «16.05.2021р.», про те, що це саме технічна помилка свідчить навіть той факт, що на момент написання даної доповідної 16 лютого 2021 року є очевидним, що 16 травня 2021року ще не настало.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення позивачем кількості днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалось з порушенням вимог ПРРЕЕ та невірного проведення нарахування за кількість днів, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані з огляду на наступне.

Як пояснював суду позивач будинки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , які належать в даний час на праві власності відповідачу, знаходяться на огороженій території на одному подвір`ї. Електрозабезпечення обох будинків здійснювалось від опори №3, що знаходиться на вулиці до додаткової опори №3-А, яка знаходиться на подвір`ї відповідача. Від опори №3-А здійснювалось електрозабезпечення підземним прихованим ввідним кабелем до будинку АДРЕСА_1 з трифазною електроустановкою, а від внутрішньобудинкової електромережі будинку АДРЕСА_1 підключено будинок АДРЕСА_1 з однофазною електроустановкою. Фактично, це один будинок, розділений на дві половини. Таким чином, будинок АДРЕСА_1 окремим видимим ввідним кабелем не забезпечений, будинок АДРЕСА_1 підключено підземним кабелем. Відповідач мав безперешкодний доступ для підключення до електричної мережі оператора системи розподілу як на межі підземного кабельного вводу, так і в частині спільної внутрішньобудинкової електромережі в будинках АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . Цю схему дуже горно накреслив сам Відповідач у додатку до свого відзиву на позов.

Отже для унеможливлення безоблікового споживання електричної енергії відповідач зобов`язаний був виконати підключення будинку АДРЕСА_1 , шляхом підключення лічильника в контейнері на будинку до електроопори видимим (повітряним) ввідним кабелем. Таким чином, частина кабельного вводу, яка прихована відповідачем під тротуарною плиткою від опори №3-А до будинку АДРЕСА_1 , була б виключена зі схеми електрозабезпечення і можливість в безобліковому споживанні електроенергії відпала б. Для цього позивач за заявою відповідача в липні 2019 троку здійснив електрозабезпечення даного будинку від опори №4 до контейнера на стіні будинку видимим повітряним кабелем, унеможлививши безоблікове споживання підземним кабелем, який так і залишився у дворі споживача закопаним в землю, але від`єднаним від електромережі оператора системи розподілу. 17.07.2019 ОСОБА_1 звернувся з заявою про укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії до будинку за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , забезпечивши будинок окремим ввідним кабелем від електричної мережі позивача. На виконання даної заяви оператором системи розподілу на підставі розпорядження №722 від 16.08.2019 було змонтовано однофазний ввід від опори №3а J1-1 ТП-134. Монтаж контейнера виконано на додатковій опорі №3а. Приєднання до мережі не виконано з підстав, незалежних від ОСР, оскільки Відповідач не надав фактичного доступу для перенесення засобу вимірювальної техніки з будинку в змонтований контейнер. З цих же підстав не було укладено і договору з розподілу електричної енергії, тому особовий рахунок № НОМЕР_2 і на сьогоднішній день рахується за попереднім власником ОСОБА_7 . Оскільки приєднання до електромережі ОСР виконано не було, то ввідний кабель від опори №3 до опори №3а приєднано теж не було, решту довжини кабеля було скручено і залишено не підключеним до опори №3а. Оскільки згідно усних перемовин досягти згоди про надання доступу для винесення лічильника та підключення до електромережі не вдалося, то відповідачу було направлено лист за вих.№1399 від 20.08.2019, проте доступу забезпечено не було. В подальшому, навіть в усній формі відповідач не повідомляв позивача про те, що він згідний надати доступ для винесення лічильника на певну дату та час.

16.02.2021 під час контрольного огляду лічильника за адресою: АДРЕСА_1 , представниками позивача складено акт про порушення №000283 ОСОБА_1 , самовільне підключення електропроводки до електричної мережі оператора системи розподілу шляхом накиду кабелю на електропровода ПЛ-0,4 кВ опора №3 JI-2 ТП-134, а саме: відповідач змонтував на додатковій опорі №3а в контейнер придбаний ним однофазний лічильник MTX 1А10. DF.2Z0-CD4 №0168.01635357 з початковими показниками 00003. При цьому приєднав скручений кабель на опорі №3а до даного лічильника, а сам лічильник підключив до підземного кабеля, який так і не був демонтований Відповідачем після складання акту про порушення 19.04.2019 року, відновивши попередню схему безоблікового споживання електричної енергії, таким чином Позивач жодним чином не мав можливості виявити порушення під час контрольного огляду трьохфазного лічильника MTX 3R30D №1201209, встановленого на зовнішній стіні будинку АДРЕСА_1 .

З огляду на наведене, установивши, що нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії проводилося з урахуванням акту про допущення відповідачем попереднього правил користування електричною енергією від 19.04.2019, який має суттєве значення для визначення терміну розрахунку, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про неправильність розрахунку позивачем кількості днів протягом якого здійснювалося споживання електричної енергії.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 ЦПК України належними

є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У частині першій статті 81 ЦПК зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста

статті 81 ЦПК України).

Розмір вказаної заборгованості відповідачем не спростовано під час розгляду справи, власних розрахунків ним суду не надано.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з`ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості, окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому законом, що достеменно відображено у рішенні суду, яке оскаржується стороною відповідача. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції матеріали справи не містять.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. У кожному конкретному випадку суд повинен ретельно оцінити докази й мотиви заявника, уважно вивчити обставини справи та надати мотивований висновок щодо судового спору.

При цьому колегія суддів зазначає, що аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Суд у своєму рішенні навів достатні мотиви з яких не прийняв до уваги заперечення відповідача та взяв до уваги доводи позивача щодо наявності підстав для задоволення позову.

Таким чином, під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимог закону, повно та всебічно з`ясував обставин справи, надав вірну оцінку доводам і запереченням сторін та зібраним у справі доказам, вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить. Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати відповідача по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Поновити дію рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року у справі № 752/13593/21 за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Відокремленого структурного підрозділу «Звенигородські енергетичні мережі» публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих безобліковим споживанням електричної енергії.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 15.11.2022.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна