Справа № 159/4833/21
Провадження № 2/159/90/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді :

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельський госпрозрахунковий ринок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковельський госпрозрахунковий ринок» звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 7 587,95 грн., з них 6 513,55 грн. заборгованості по сплаті платежів за оренду торговельного місця та 1 074,40 грн. штрафу.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковельський госпрозрахунковий ринок» (орендодавець) (далі ТОВ «Ковельський госпрозрахунковий ринок», Ринок) і ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди торговельного місця № 192ц; строк дії договору із 01.01.2020 по 31.12.2020. Відповідно до умов вказаного договору, його предметом є торгівельне місце № 1021 площею 8,5 кв.м на Ринку за адресою: АДРЕСА_1 , яке орендар прийняв у платне користування для розміщення об`єкта торгівлі малої архітектурної форми, яка не є власністю орендодавця, для провадження торговельної діяльності. Згідно п.3.1 договору сторони визначили, що вступ орендаря у користування торговельним місцем настає 1 січня 2020 року та з цього дня торговельне місце вважається переданим в користування орендарю. Відповідно до умов договору орендна плата сплачується щомісячно до 20 числа поточного місяця, розмір якої становить 671 грн 50 коп. за один місяць. За період дії договору оренди (із 01.01.2020 по 31.12.2020) у відповідача перед позивачем сформувалась заборгованість у сумі 6 513 грн 55 коп., яку Ринок просить стягнути у судовому порядку. Також, керуючись пунктами 7.2., 7.3. цього договору, позивач нарахував та просить стягнути із ОСОБА_1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен календарний день прострочення у сумі 1 074 грн. 40 коп.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Додатково зазначив, що згідно з відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець ще 23.01.2018 року, тобто - з вказаної дати вона не є підприємцем (суб`єктом господарювання). Дану обставину під час укладення Договору відповідач адміністрації ринку не повідомила. Тому, договір оренди торговельного місця з відповідачем було підготовлено для підписання і підписано у подальшому в типовій формі, тобто аналогічний по змісту договір, який укладається адміністрацією ринку з усіма суб`єктами господарювання, які орендують торговельні місця на ринку для провадження торговельної діяльності. Посилаючись на норми чинного законодавства, просив врахувати, що в період дії договору оренди торговельного місця відповідач ОСОБА_1 не мала статусу суб`єкта господарювання, а тому даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

1.2. У відзиві на позов від 21.09.2022 представник відповідача ОСОБА_3 позовних вимог Ринку до ОСОБА_1 не визнала. Не заперечуючи сам факт укладення між ТОВ «Ковельський госпрозрахунковий ринок» і ОСОБА_1 договору оренди торговельного місця № 192ц (торгівельне місце № 1021 на ринку), вважає позовну заяву безпідставною, оскільки ОСОБА_1 в 2021 році (як зазначає в позові позивач) заперечення орендодавця щодо припинення /продовження дії договору не отримувала; торговельне місце №1021 для провадження торговельної діяльності не використовує, товар вивезла. Разом з тим зазначила, що торговельне місце № 1021 містить на собі об`єкт малої архітектурної форми (МАФ), який включений в торговий ряд, і є власністю ОСОБА_1 , що підтверджується актом обстеження торговельного місця від 25.08.2021, долученим позивачем до позовної заяви. Враховуючи, що даний об`єкт по закінченню договору оренди торгівельного місця неможливо вилучити без пошкодження його цілісності, вважає, що таким чином у власність ОСОБА_4 незаконно фактично переходить дане нерухоме майно, належне орендарю, чим грубо порушується право власності орендаря ОСОБА_1 . Посилаючись на статтю 215 Цивільного кодексу України, вважає договір оренди торговельного місця від 31.12.2019 №191ц нікчемним правочином, який не породжує ніяких правових наслідків для сторін та визнання якого недійсним в судовому порядку не вимагається.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 проти позову заперечила з підстав, зазначених у відзиві. Додатково вказала, що орендодавець без правової підстави надавав в оренду торгівельні місця, оскільки власник землі (Ковельська міська рада Волинської області) дозволу на таке використання землі не надавав. А тому просила у позові відмовити.

1.3. У відповіді на відзив позивач вказав на те, що 31.12.2019 між Ринком та відповідачем під час укладення договору оренди №195ц торговельного місця, сторонами договору було досягнуто згоди, що торговельне місце надається Орендодавцем у тимчасове платне користування Орендареві для розміщення Об`єкта торгівлі (малої архітектурної форми, яка не є власністю Орендодавця) для провадження торговельної діяльності (п.2.1. Договору). Договір укладено строком на 12 місяців та діє з 01.01.2020 до 31.12.2020. Тобто, підписуючи даний договір, відповідач повністю беззастережно погодився на його умовами. Ринок зі своєї сторони умови договору оренди виконав надав ОСОБА_1 у користування торговельне місце №1021 для розміщення Об`єкта торгівлі (малої архітектурної форми, належної відповідачу) для провадження торговельної діяльності. Дана обставина не заперечується ОСОБА_1 . Остання ж, у свою чергу, всупереч умовам Договору повних та своєчасних розрахунків по сплаті за оренду не виконувала, у зв`язку з чим за період з січня 2020 по грудень 2020 (строк дії договору оренди) заборгованість відповідача перед позивачем згідно розрахунку склала 6 513,55 грн. Також, враховуючи положення Договору та наявні факти порушення відповідачем його умов в частині сплати платежів за оренду торговельного місця, відповідачу нараховано штраф розмірі 1074,40 грн. Окрім того, позивач твердження представника відповідача щодо нікчемності Договору оренди, вважає необґрунтованим і таким, що не відповідає дійсності та нормам чинного законодавства.

2. Рух справи у суді, результати вирішення клопотань.

2.1. Позовну заяву подано до суду 25.08.2021.

2.2. Ухвалою судді від 30.08.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті. Розгляд справи призначено на 21.09.2021, за клопотанням представника відповідача для подачі відзиву на позовну заяву відкладено на 13.10.2021.

2.3. 16.09.2021 від відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, але за участі її представника ОСОБА_3 .

2.4. 21.09.2021 від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву.

2.5. 07.10.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив. Розгляд справи неодноразово було відкладено за клопотання представника відповідача для мирного врегулювання спору, узгодження позиції представника з довірителем Чирук Л.В., яка перебуває за кордоном, а також - у зв`язку із захворюванням представника.

2.6. 26.09.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ковельської міської ради.

3. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 31.12.2019 між ТОВ «Ковельський госпрозрахунковий ринок» (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди №192ц торговельного місця за № 1021 на 12 місяців, строк дії договору з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно (п.8.1. договору оренди).

Відповідно до п.2.1. договору оренди, предметом договору є торговельне місце № 1021, загальною площею 8,50 кв.м., що розташоване на Центральному ринку за адресою: АДРЕСА_1 , яке надається орендодавцем у тимчасове платне користування орендареві для розміщення об`єкта торгівлі (малої архітектурної форми, яка не є власністю орендодавця) для провадження торговельної діяльності.

Згідно п.3.1 договору сторони визначили, що вступ орендаря у користування торговельним місцем настає 1 січня 2020 року та з цього дня торговельне місце вважається переданим в користування орендарю.

Пунктом 4.1 договору оренди визначено, що розмір орендної плати за торговельне місце складає 671,50 грн. на місяць. Орендна плата сплачується щомісячно на поточний рахунок Орендодавця, не пізніше 20-го числа поточного місяця (розрахунковий місяць).

Згідно з пунктом 6.2.2. Договору, орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату за користування торговельним місцем.

Згідно розрахунку ТОВ «Ковельський госпрозрахунковий ринок» та довідки №572 від 25.08.2021 сума боргу по орендній платі Договором оренди №192ц торгівельного місця від 31.12.2019 за період з 01.01.2020 по 31.12.22020 станом на 25.08.2021 становить 6 513,55 грн. без урахування нарахованих штрафних санкцій

Пунктами 7.2, 7.3 договору оренди визначено, що за порушення строків сплати платежів, передбачених розділом 4 договору, орендар сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен календарний день прострочення. У випадку несплати Орендарем без поважних причин орендної плати та пені до закінчення розрахункового місяця, з першого числа наступного місяця, що слідує за розрахунковим Орендарю нараховується штраф у розмірі 20% від суми боргу. З першого числа другого місяця, який слідує за розрахунковим Орендарю нараховується штраф у розмірі 50 % від суми боргу.

За розрахунком ТОВ «Ковельський госпрозрахунковий ринок» сума штрафу за порушення умов Договору оренди №192ц торгівельного місця від 31.12.2019 нарахована орендарю ОСОБА_1 в розмірі 1 074,40 грн.

Станом на 25.08.2021 (тобто після закінчення строку оренди, передбаченого Договором оренди №192ц) металева конструкція (МАФ), яка належить ОСОБА_1 знаходиться на торговельному місці №1021, загальною площею 8,50 кв м, що розташоване на Центральному ринку за адресою АДРЕСА_1 , про що зазначено в Акті обстеження торговельного місця від 25.08.2022.

Позивач 18.02.2021 направив відповідачу лист №446 про припинення дії Договору оренди торговельного місця №192ц (торговельне місце №1021 на Центральному ринку), та про необхідність погасити суму заборгованості, яка виникла у зв`язку з істотним порушенням умов договору в частині сплати орендної плати, а також про повернення торгівельного місця ТОВ «Ковельський госпрозрахунковий ринок» за актом прийому-передачі.

Докази сплати відповідачем заборгованості відсутні.

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань фізична особа підприємець ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець 23.01.2018.

4. Норми права, які застосував суд. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Згідно з пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб`єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов`язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні встановлено, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець 23.01.2018. Враховуючи, що станом на 31.12.2019 (дата укладення Договору оренди торговельного місця) та протягом строку дії даного договору відповідач не мала статусу суб`єкта господарювання, даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язаний вчинити та користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем умов договору, в неї виникла заборгованість з орендної плати, яка складає 6 513,55 грн. та підлягає стягненню з останньої на користь позивача.

Частина перша статті 782 ЦК України передбачає право наймодавця відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом частин першої, другої статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до умов укладеного договору оренди (пункти 7.2, 7.3 Договору ) та враховуючи порушення відповідачем його умов в частині сплати платежів за оренду торговельного місця, останній нараховано штраф у розмірі 1 074,40 грн., який підлягає стягненню на корить позивача.

Суд звертає увагу, що в судовому засідання не знайшло свого підтвердження твердження представника відповідача щодо нікчемності Договору оренди №192ц торговельного місця від 31.12.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковельський госпрозрахунковий ринок» і ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Даний Договір оренди торговельного місця не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; доказів про відсутність у ОСОБА_1 необхідного обсягу цивільної дієздатності суду не надано; також судом не здобуто доказів про порушення частини третьої статті 203 ЦК України щодо вільного волевиявлення учасника правочину і відповідності його внутрішній волі; реальне настання правових наслідків укладеного правочину полягає у наданні відповідачу в оренду торгівельного місця на платній основі, що покладено в основу позовних вимог і не заперечено відповідачем.

Отже, порушень загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, під час укладення Договору оренди №192ц торговельного місця від 31.12.2019, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковельський госпрозрахунковий ринок» і ОСОБА_1 , судом не встановлено, а тому у даному випадку відсутні підстави для висновку про недійсність правочину за прямою вказівкою Закону (на підставі частин першої-третьої, п`ятої, шостої статті 203 ЦК України).

5. Розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення суд у відповідності до положень статті 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат і приймаючи до уваги те, що позов задоволено повністю, а позивач сплатив судовий збір в розмірі 2270,00 грн. вважає, що є всі підстави для стягнення цієї суми з відповідача.

Керуючись статтями 12-13, 19, 141, 247, 258-259, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі статей 526, 530, 536, 525, 629, 610-612, 623 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельський госпрозрахунковий ринок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельський госпрозрахунковий ринок» заборгованість по оренді торговельного місця в сумі 6 513 грн. 55 коп. (шість тисяч п`ятсот тринадцять грн. 55 коп.) та 1 074 грн. 40 коп. (одну тисячу сімдесят чотири грн. 40 коп.) штрафу, а всього 7 587 грн. 95 коп. (сім тисяч п`ятсот вісімдесят сім грн. 95 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельський госпрозрахунковий ринок» судові витрати у справі в сумі 2 270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковельський госпрозрахунковий ринок», Волинська область, місто Ковель, вулиця Брестська, 2, ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 14.11.2022.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА