Провадження №6/521/254/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2022 м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Роїк Д.Я.,

секретар судового засідання Примакіній С.О.

заявника ОСОБА_1

представника стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України по цивільній справі за поданням головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Крамаренко Г.П. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, заінтересована особа: філія - Одеське обласного управління АТ «Ощадбанк», Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України по цивільній справі за поданням головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Крамаренко Г.П. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, заінтересована особа: філія - Одеське обласного управління АТ «Ощадбанк», Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса).

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.10.2022 справу передано на розгляд судді Мазун І.А.У зв`язку з перебуванням судді Мазун І.А. у щорічній основній відпустці Протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.10.2022 справу перерозподілено повторно. Визначено склад колегії суддів (за наявності): Нові судді: Дмитро Ярославович Роїк Вилучені (замінені) судді: Ірина Анатоліївна Мазун.

В заяві ОСОБА_1 звернулася до суду на підставі ч. 5 ст. 441 ЦПК України у зв`язку із наявністю нових (не нововиявлених) обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що вказане тимчасове обмеження у виїзді за кордон перешкоджає їй реалізувати мету щодо догляду за рідними онуками, які, переховуючись від військової агресії Російської Федерації, знаходяться з доньками заявниці за межами держави, в Польщі, не мають засобів до існування, адже, соціальної допомоги, яку надає країна перебування дітей та онуків боржника та в які оформлено статус тимчасового притулку не вистачає задля покриття всіх витрат на утримання багатодітних сімей дітей заявниці, зазначила, що стати до роботи працездатні доньки заявниці не можуть, адже, не мають на кого лишити в чужій країні своїх дітей. Також ОСОБА_1 посилалась в своїй заяві те, що тимчасове обмеження у виїзді за кордон заважає возз`єднанню сім`ї (адже інших рідних людей, членів сім`ї у заявниці не лишилося), заявниця зазначала, що є інвалідом ІІІ групи та в травні 2022 оформила своє право на отримання пенсії. В заяві ОСОБА_1 висловила намір після завершення військового стану в Україні, повернутися із своєю родиною до України. Гарантією виконання рішення суду в даному випадку є встановлена з 26.04.2022 пенсія заявниці, на яку може бути звернуто стягнення. Представник заявниці адвокат Сластнікова Г.О. в окремо наданій суду заяві від 24 жовтня 2022 просила суд про розгляд справи у її відсутності.

В судовому засіданні заявниця підтримала заяву, просила її задовольнити. Додатково зазначила, що вона є особою з інвалідністю, отримує пенсію, та надала до суду копії квитанцій про сплату заборгованості у сумі 800,00 грн.

Представник стягувача АТ «Ощадбанк» в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви, з підстав викладених у запереченні від 03.11.2022 року вх. № 40275.

Від Третьої особи Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ніяких процесуальних документів не надходило, представник участі у судовому засіданні не приймав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів справи, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року позов ПАТ «Державного ощадного банку України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено в повному обсязі; вирішено стягнути з відповідача на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (65125, м.Одеса, вул. Базарна, 17, р/р НОМЕР_1 в Одеському облуправлінні АТ «Ощадбанк», МФО 328845, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 148 733 (сто сорок вісім тисяч сімсот тридцять три) грн. 60 коп., яка складається із: простроченого основного боргу по кредиту - 74 202 (сімдесят чотири тисячі двісті дві) грн. 54 коп.; прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2008р. по 14.04.2014р. - 32 414 (тридцять дві тисячі чотириста чотирнадцять) грн. 80 коп.; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.02.2008р. по 01.09.2013р. - 30 168 (тридцять тисяч сто шістдесят вісім) грн. 31 коп.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2008р. по 11.09.2013р. - 11 947 (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок сім) грн. 95 коп. та судові витрати по сплаті державного мита в розмірі 1487 (одна тисяча чотириста вісімдесят сім) грн. 33 коп.

Рішення було оскаржено до Апеляційного суду Одеської області, але ухвалою суду другої інстанції від 21.10.2014 року апеляційну скаргу представника відповідача було відхилено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року залишено без змін.

23.11.2017 року Малиновський районний суд м. Одеси ухвалив рішення, яким задовольнив подання головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 та тимчасово обмежив ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до моменту фактичного виконання нею зобов`язань згідно виконавчого листа № 521/10318/13-ц, виданого 29.01.2015 р. Малиновським районним судом м. Одеси. Копію ухвали суду скеровано для виконання Державній прикордонній службі України.

В наданих суду запереченнях на заяву боржника про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України вих.№113.20-12/6454р/3275/2022-15/вих. від 03.11.2022 представника АТ «Ощадбанк» адвоката Гортолум В.С. викладена позиція зводиться до необхідності відмови у задоволенні заяви боржника про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України на підставі того, що боржником не виконуються обов`язки, покладені на нього частиною 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» та через те, що за боржником зареєстрований транспортний засіб DADISHUTTLE, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який з 14.04.2015 по теперішній час перебуває у розшуку, боржник не надає інформацію про місцезнаходження вказаного транспортного засобу. Також на думку представника банку, квитанція на суму 400 грн. від 19.08.2022 року, за своїм розміром не є значною у порівнянні з сумою боргу та не може вважатися добровільним виконанням рішення суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК).

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. N 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

З матеріалів справи, вбачається: щойно у боржника з`явилася реальна можливість у сплачувати боргові зобов`язання, покладені на неї рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 19.06.2014 року, ОСОБА_1 почала сплачувати борг в добровільному порядку. На підтвердження цієї обставини представником заявниці надані належні та допустимі докази: копія заяви-повідомлення про наявне рухоме майно, на яке може бути звернуто стягнення разом із доказами відправлення до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Як встановлено судом, зобов`язання, покладені на боржника ОСОБА_1 на момент звернення із заявою до суду виконуються в добровільному порядку: заявниця поступово гасить борг з своїх пенсійних виплат рівними частинами щомісяця, починаючи з серпня 2022. На підтвердження цієї обставини суду надані копії трьох квитанцій за серпень 2022, вересень 2022 та жовтень 2022.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням.

Суд відхиляє посилання представника банку на невиконання боржником вимог частини 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, по-перше, з матеріалів справи вбачається і про це зазначає представник АТ «Державний ощадний банк» в запереченнях, що виконавчі документи знаходяться на виконанні з 2014 року, тобто, спірні правовідносини виникли до набуття чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, по-друге, перелічені обов`язки боржника виникають у зв`язку із вимогою уповноваженої особи щодо їхнього виконання.

Відповідно до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять доказів того, що державним виконавцем вчинялися дії, спрямовані на примусове виконання боржником ОСОБА_1 рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року, залишене в силі постановою Апеляційного суду Одеської області від 21.10.2014 року по справі №521/10318/13-ц, а боржник ухилявся від виконання такого рішення та вимог, передбачених Законом.

Посилання представника банку на наявність у боржника рухомого майна, на яке може бути звернуто примусове стягнення, яке є предметом застави за умовами кредитного договору, та умисне не надання боржником інформації про місцезнаходження вказаного вище автомобіля суд оцінює критично, адже, з копії листа Відділу управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області від 23.08.2016 №3/1-2173 вбачається, що з 14.04.2015 року по теперішній час автомобіль «DADI SHUTTLE», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуває в розшуку. Відтак, покласти на боржника відповідальність за не вчинення нею розшукових заходів, спрямованих на повернення автомобіля, у вигляді продовження санкції щодо обмеження боржника в праві виїзду за кордон, то є надмірне та не виправдане обтяження.

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматись принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

У справі "Гочев проти Болгарії) ("Gochevv. Bulgaria" від 264 1.2009 року) Європейський сул з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції, і по-третє. знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте, навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою висування доцільності його подальшою застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Схожі висновки ССПЛ ще раніше зробив у справі "Ігнатов проти Болгарії ("Ignatov V.Bulgaria". 02.07.2009), де неможливість судового оскарження тривалого обмеження указаного вище права людини, що полягало у забороні видачі закордонного паспорту, була визнана порушенням ст. 2 Протоколу до Конвенції та ст. 13 Конвенції.

У справі "Хлюстов проти Росії" ("Khlyustov v. Russia" від 11.07.2013 року) ССПЛ застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судовою рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі (ЄСПЛ визнав порушення ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано "автоматично", тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість та без належною обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Застосовуючи зазначені стандарти до цієї справи, суд звертає увагу на те, що стаття 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачає можливість тимчасовою обмеження права громадянина України, який мав паспорт, на виїзд за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

Втім, якщо на момент постановлення судом ухвали про обмеження права заявника на виїзд за межі України для цього існували правові підстави, то на даний момент ці підстави відпали.

Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» ві д 24 лютого 2022 № 64/2022, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Наступними наказами воєнний стан був неодноразово пролонгований. Тому суд погоджується з позицією представника боржника щодо наявності нових (не нововиявлених) обставин, що є підставою для перегляду раніше ухваленого рішення суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.На виконання ч. 1 ст. 81 ЦПК України ОСОБА_1 виконала обов`язок доказування, надала докази у порядку ст. ст. 76-80 ЦПК України, тому для суду наявні підстави для задоволення її заяви.

Керуючись ст. 89, п. 1 ч. 1 ст. 258, ч. 4, ч. 5, абз. 2 ч. 6 ст. 259, ст. 260, 261, ч. 4 та ч. 6 ст. 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України по цивільній справі за поданням головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Крамаренко Г.П. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, заінтересована особа: філія - Одеське обласного управління АТ «Ощадбанк», Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України, застосоване на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 23.11.2017 р. (справа №521/10318/13-ц, провадження №6/521/626/17).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали виготовлено 04.11.2022 року

Суддя: Д.Я. Роїк