Справа № 541/2104/22
Провадження №2/541/746/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 листопада 2022 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Третяка О.Г.,

секретаря судового засідання Балко Л.П.,

за участю представника позивача, адвоката Акрітова П.К.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача, адвоката Чернюка В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миргород цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2022 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якому просила суд поділити спільне майно, набуте нею та відповідачем під час шлюбу: телевізор LG 43LJ594V рідкокристалічний вартістю 12849,90 грн., праску TEFAL FV3965EO вартістю 1111 грн, холодильник GORENJE NRK 6201 ES4 вартістю 15999,90 грн. та мультиварка DELFA DMC-50H8 вартістю 999 грн. 90 коп., визнавши за позивачкою телевізор, праску та мультиварку, а холодильник залишити відповідачу.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила про те, що з 16 вересня 2017 року по 26 липня 2022 року сторони перебували в шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася дитина. За час шлюбу подружжя придбали вказане майно, яке просить поділити.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилася.

В судовому засіданні представник позивачки, адвокат Акрітов П.К. повністю підтримав позов та просив його задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов не визнав в повному обсязі, надав відзив на позов, де вказав, що поділ майна подружжя фактично відбувся. Спірне майно, вказане в позові окрім мультиварки знаходиться у нього вдома. З вартістю спірного майна, вказаного в позовній заяві погодився. Мультиварку подружжя не придбавало. Зустрічний позов не подав.

В судовому засіданні представник відповідача, адвокат Чернюк В.Д. просив відмовити в задоволенні позову через добровільний поділ майна подружжя.

Допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами ОСОБА_1 , де проживала його сім`я. Приблизно в червні-вересні цього року бачили як родичі ОСОБА_2 виносили речі з квартири та грузили у автомобіль з причепом. Відповідач їм повідомив, що ОСОБА_2 забрала речі через розірвання шлюбу.

З`ясувавши позиції сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з таких міркувань.

Встановлено, що з 16 вересня 2017 року по 26 липня 2022 року сторони перебували в шлюбі (а.с.10,12,13). ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася дитина (а.с.11). За час шлюбу подружжя придбали майно: телевізор LG 43LJ594V рідкокристалічний вартістю 12849,90 грн., праску TEFAL FV3965EO вартістю 1111 грн, холодильник GORENJE NRK 6201 ES4 вартістю 15999,90 грн., що підтверджується наданими суду копіями товарних чеків та оглянутими оригіналами цих чеків в судовому засіданні (а.с.16-18), а також свідченнями сторін.

Факт придбання подружжям мультиварки DELFA DMC-50H8 вартістю 999 грн. 90 коп. належними та допустимими доказами не підтверджено, так як надана суду копія чеку про придбання цієї речі (а.с.19) не містить необхідних атрибутів (печатки або підпису продавця). Відповідач заперечував придбання цієї речі.

Заяву відповідача про добровільний поділ майна подружжям не підтверджено належними та допустимими доказами.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою; договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

За встановлених під розгляду справи судом обставин, з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінених судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку поділити спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , а саме: виділити позивачці та визнати за нею право приватної власності на телевізор LG 43LJ594V рідкокристалічний вартістю 12849,90 грн., праску TEFAL FV3965EO вартістю 1111 грн, а також визнавши за відповідачем ОСОБА_1 право приватної власності на холодильник GORENJE NRK 6201 ES4 вартістю 15999,90 грн.

В іншій частині позову необхідно відмовити, оскільки придбання подружжям мультиварки DELFA DMC-50H8 вартістю 999 грн. 90 коп. належними та допустимими доказами не підтверджено.

Заперечення відповідача та його представника суд визнає правомірною позицією захисту власних інтересів і до уваги не бере через те, що зазначені заперечення не доведені належними і допустимими доказами, про що судом наведено у мотивах прийняття рішення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати на сплату позивачем судового збору в сумі відповідно до квитанцій (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки пропорційно до задоволених вимог у сумі 925,91 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 69 СК України, ст.ст. 5, 10, 12, 13, 76, 81, 141 ,259, 263, 264, 265, 368 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на телевізор LG 43LJ594V рідкокристалічний вартістю 12849,90 грн., праску TEFAL FV3965EO вартістю 1111 грн., а також визнавши за ОСОБА_1 право приватної власності на холодильник GORENJE NRK 6201 ES4 вартістю 15999,90 грн.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити, як заявленим безпідставно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у сумі 925,91 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складання до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 07.11.2022 року.

Суддя: О. Г. Третяк