Номер провадження: 22-ц/813/8148/22
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів Кутурланової О.В.,

Пузанової Л.В.,

секретар Зєйналова А.Ф.к.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24.08.2022 року по справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на дії головного державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білик Ростислава Валерійовича, вчинені у ході виконання виконавчого листа №522/10729/21, виданого 26.05.2022 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в сумі 24 975,30 грн,

В С Т А Н О В И В :

04 липня 2022 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Приморського районного суду м.Одеси зі скаргою на дії головного державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (місто Одеса) Білика Р.В.

Скарга обґрунтована незгодою боржника з відкриттям виконавчого провадження №69218678 з виконання виконавчого листа №522/10729/21, виданого 26.05.2022р. Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в сумі 24 975,30 грн.

Скаржник вважає, що державним виконавцем порушено вимоги ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відкрито виконавче провадження не за місцезнаходженням боржника (чи його майна).

Крім того, державний виконавець не направив на адресу боржника постанову від 13.06.2022 про арешт коштів, а також постанову від 16.06.2022 про розшук майна, чим порушив ст. 28 Закону. При цьому, на рахунках боржника було достатньо коштів для стягнення, але державним виконавцем не перевірено вказаних обставин, у зв`язку з чим безпідставно здійснено розшук майна боржника (52 автомобілі) та заблоковано господарську діяльність ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Також скаржник вважає, що державним виконавцем було порушено принцип співмірності, оскільки при стягненні 24 975, 30 грн. оголошено у розшук 52 автомобілі, вартість яких в рази перевищує суму, що підлягає стягненню.

Вважає, що зазначені дії є підставою для постановлення окремої ухвали суду з метою притягнення державного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

З огляду на викладене ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №69218678 не за місцезнаходженням боржника, не направлення боржнику усіх постанов у ВП №69218678, порушення черговості звернення стягнення та принципу співмірності, зобов`язати державного виконавця усунути порушення;

- постановити окрему ухвалу щодо головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білика Р.В. та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення його до дисциплінарної відповідальності, та органу досудового розслідування про наявність в його діях ознак кримінального правопорушення.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 24 серпня 2022 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) Білика Ростислава Валерійовича щодо відкриття виконавчого провадження № 69218678, щодо накладення арешту та розшуку майна боржника та зобов`язано усунути порушення у визначений законом спосіб.

В задоволенні клопотання про постановлення окремої ухвали відмовлено.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що згідно витягу з ЄДРПОУ та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «ОТП Факторинг Україна», місцезнаходженням юридичної особи є м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д, відомості про філії чи представництва в м. Одесі відсутні. Натомість в порушення ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець допустив порушення і, як наслідок, помилково відкрив виконавче провадження в м. Одесі.

Щодо посилання скаржника на порушення державним виконавцем ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», то суд першої інстанції зазначив, що згідно вказаної норми документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром. Оскільки у матеріалах справи наявні лише супровідні листи про направлення на адресу боржника постанов про арешт та розшук майна, але відсутні будь-які докази їх надсилання через установу поштового зв`язку, тому суд дійшов висновку про порушення державним виконавцем наведених вище вимог ст. 28 Закону.

Крім того, суд зазначив, що оскільки виконавче провадження відкрито з порушенням закону, тому всі наступні дії державного виконавця в рамках цього виконавчого провадження також є неправомірними.

З огляду на викладене суд погодився з доводами боржника про те, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №69218678 не за місцезнаходженням боржника, не направлення боржнику усіх постанов у ВП №69218678, порушення черговості звернення стягнення та принципу співмірності є неправомірними.

При цьому суд не встановив обставин, які б свідчили про наявність підстав для постановлення окремої ухвали, а також не погодився з доводами державного виконавця та стягувача про те, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на виконання судового рішення та закінчення виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, порушення принципів диспозитивності, змагальності сторін та неприпустимості зловживання процесуальними правами, просить ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 24 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишити без задоволення.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що суд в оскаржуваній ухвалі вийшов за межі заявлених боржником вимог та визнав неправомірними дії державного виконавця щодо накладення арешту та розшуку майна боржника, які не були заявлені у скарзі, чим порушив принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Крім того, суд безпідставно не взяв до уваги, що на момент розгляду скарги боржника заходи примусового виконання рішення були скасовані, а виконавче провадження закрито у зв`язку з із фактичним виконанням. У постанові ВС від 30.06.2020р. у справі №502/10068/16-ц викладено висновок про те, що звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення правопорядку.

Також апелянт вважає, що суд не надав правової оцінки заяві представника боржника від 22.06.2022р. з вимогою направляти кореспонденцію за адресою, розташованою у м.Одесі. Крім того, в матеріалах справи наявні докази того, що боржник отримував за вказаною адресою постанову про відкриття виконавчого провадження. Платіжними документами також підтверджується, що платіж у межах виконавчого провадження здійснено боржником з дислокацією у м. Одесі. Крім того, представник боржника не заперечував пояснення стягувача із вказівкою про фактичну наявність у м. Одесі майна боржника. Таким чином, суд не встановив факт перебування боржника та його майна (коштів) у м. Одесі за дислокацією Відділу, хоча у матеріалах справи були наявні належні докази.

Крім того, апелянт вказує, що судом невірно застосовано положення ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» внаслідок ототожнення місця виконання рішення виключно із місцем реєстрації боржника. На офіційному сайті ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначено, що боржник має відділення по всій території України, в тому числі офіс у м. Одесі, по вул. Белінського (Леонтовича), 8. У м. Одесі фактично перебуває і майно боржника, яке використовується для забезпечення діяльності відділення. З огляду на викладене наявні об`єктивні дані, якими підтверджується місцеперебування боржника та місцезнаходження його майна у м. Одесі.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не застосовано до спірних правовідносин положень пункту «а» ч.1 ст. 449, ч.4 ст.263 ЦПК України, ч.5 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження». Так, ані у вказаних нормах, ані у постанові ВП ВС від 13.03.2019р. у справі №№920/149/18 не ототожнюється момент «коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав» виключно із моментом отримання боржником по пошті оскаржуваної постанови на адресу, вказану у виконавчому документі. Оскільки копія постанови про відкриття виконавчого провадження надійшла до відділення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у м.Одесі 16.06.2022р., тому скаржник вважається таким, що дізнався про порушення свого права саме 16.06.2022р., а не 21.06.2022р., як зазначив суд першої інстанції. З огляду на викладене апелянт вважає, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пропущено 10-денний строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, а тому суд першої інстанції повинен був застосувати наслідки пропуску такого строку, залишити скаргу без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлено наступне.

10 травня 2022 року Приморським районним судом м.Одеси ухвалено рішення по справі № 522/10729/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Вказаним судовим рішенням позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним і скасовано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» №34-к від 09.03.2021 р. "Про звільнення ОСОБА_1 " та наказ №52-к від 05.05.2021 р. "Про внесення змін до наказу №34-к від 09.03.2021 р.""Про звільнення ОСОБА_1 ", підписані Директором ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 .

Поновлено ОСОБА_1 на роботі у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на посаді Юрисконсульта відділу досудового врегулювання та претензійно-позовної роботи м. Одеса управляння Південно-Східного регіону Дирекції по збору проблемної заборгованості з робочім місцем у м. Одеса.

Стягнуто з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 303 271 грн. 50 копійок та судові витрати у розмірі 923,00 гривень.

Стягнути із ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 09.06.2022р. роз`яснено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2022 року, ухвалене у справі №522/10729/21, в частині негайного виконання рішення щодо стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, а саме у сумі 24 975,30 грн.

26 травня 2022 року Приморським районним судом м.Одеси видано виконавчий лист щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі стягнення заробітної плати за один місяць. (а.с.62-63)

13 червня 2022р. ОСОБА_1 звернулась до Першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №522/10729/21, виданого 26.05.2022 Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на її користь заробітної плати за один місяць у сумі 24 975,30 грн. (а.с.59)

13 червня 2022 головним державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Біликом Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69218678 з примусового виконання виконавчого листа №522/10729/21. (а.с.71)

У той же день, 13 червня 2022р. головним державним виконавцем Біликом Р.В. винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 25 244,30 грн. (а.с.74)

Крім того, 13 червня 2022р. головним державним виконавцем Біликом Р.В. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, на які накладення арешту та/або звернення стягнення заборонено законом, та належать боржнику ТОВ «ОТП Факторинг Україна». (а.с.76)

16 червня 2022р. головним державним виконавцем Біликом Р.В. винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук 52 автомобіля, що належать боржнику ТОВ «ОТП Факторинг Україна». (а.с.17-18)

21 червня 2022р. боржником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сплачено на рахунок Першого Приморського відділу ДВС у м.Одесі грошові кошти в загальній сумі 25 244,30 грн згідно виконавчого листа №522/10729/21 від 26.05.2022р., який виданий Приморським районним судом м.Одеси про стягнення заборгованості з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» () на користь ОСОБА_1 . (а.с.84, 86-90)

22.06.2022р. у зв`язку з фактичним виконання рішення суду, старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вітріченко І.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 69218678 з примусового виконання виконавчого листа №522/10729/21 від 26.05.2022р., який виданий Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в сумі 24 975,30 грн.

Цією ж постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. (а.с.85)

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На відміну від позовного провадження, у якому суд вирішує існуючий між сторонами цивільно-правовий спір, скарги на дії (бездіяльність), рішення державних (приватних) виконавців мають на меті захист прав сторін виконавчого провадження з виконання судових рішень та покладають на суд контроль за їх належним виконанням. Згідно з чинним процесуальним законодавством, здійснення такого судового контролю відбувається за правилами спеціального виду провадження у цивільному судочинстві.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України, яка кореспондує з ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи . Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові.

З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

29 червня 2022 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як сторона виконавчого провадження, у порядку статті 447 ЦПК України звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Одночасно скаржником порушено питання про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця як такого, що пропущено з поважних причин, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2022р. отримана ТОВ «ОТП Факторинг Україна» лише 21.06.2022р.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 13.07.2022р. визнано причини пропуску строку звернення до суду зі скаргою поважними та поновлено ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строк на подання скарги. (а.с.29)

Крім того, питання щодо поважності причин пропуску строку оскарження дій державного виконавця повторно досліджувалося судом першої інстанції під час розгляду скарги по суті, за наслідком чого суд в оскаржуваній ухвалі від 24.08.2022р. дійшов висновку про відсутність нових обставин для залишення скарги без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду з даною скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо поважності причин пропуску ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строку оскарження дій державного виконавця, посилаючись на те, що про порушення своїх прав скаржнику стало відомо 16.06.2022р., а не 21.06.2022р.

Надаючи правову оцінку вказаному доводу апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Системний аналіз положень ч.1 ст.449 ЦПК України та ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що визначальною обставиною при вирішенні питання щодо дотримання особою строку на оскарження дій державного виконавця є момент, коли така особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав та інтересів.

Судом встановлено, що виконавче провадження №69218678, у межах якого державним виконавцем Біликом Р.В. вчинено оскаржувані виконавчі дії, відкрито постановою від 13 червня 2022р, у якій адресою боржника зазначено: АДРЕСА_1 . (а.с.4)

Згідно наявного в матеріалах справи супровідного листа та копій фіскальних чеків, копія вказаної постанови 14.06.2022р. була направлена державним виконавцем рекомендованим листом на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (03150, м.Київ, вул.Фізкультури, буд.28Д) та на адресу відділення у м.Одесі (65044, м.Одеса, пр-т Шевченка, 4А). (а.с.72)

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2022р. отримана ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (за адресою м.Київ, вул.Фізкультури, буд.28Д) 21 червня 2022 року, що підтверджується штампом реєстрації вказаної постанови на супровідному листі (зворот а.с.4) та інформацією з мережі Інтернет із вебсайту «Укрпошта - трекінг (відстеження) поштових відправлень» за номером відправлення 255. (а.с.6)

Копія цієї ж постанови надійшла до відділення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у м.Одесі за адресою пр-т Шевченка,4А 16 червня 2022 року, що підтверджується інформацією з мережі Інтернет із вебсайту «Укрпошта - трекінг (відстеження) поштових відправлень» за номером відправлення 263. (а.с.73)

За позицією апелянта, про порушення своїх прав внаслідок відкриття виконавчого провадження №69218678 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дізналося або повинно було дізнатися 16 червня 2022 року, тобто з моменту отримання відділенням у м.Одесі копії відповідної постанови державного виконавця.

Апеляційний суд не погоджується з вказаним твердженням ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Як було зазначено вище судом, згідно ч.1 ст. 449 ЦПК України десятиденний строк на звернення до суду зі скаргою на дії, рішення чи бездіяльність державного виконавця обчислюється з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Поняття «особа» включає у себе «фізична особа» або «юридична особа».

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, місцем знаходження юридичної особи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є: м.Київ, вул. Фізкультури, 28Д. Натомість, відділення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у місті Одесі не є юридичною особою.

Крім того, згідно ч.2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Враховуючи, що боржником за виконавчим документом є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а не його відділення у місті Одесі, а адресою боржника зазначено «м.Київ, вул. Фізкультурна, 28Д», тому належним датою обізнаності боржника про порушення його прав та інтересів внаслідок відкриття виконавчого провадження №69218678 слід вважати саме 21 червня 2022 року, тобто дату отримання копії постанови юридичною особою боржником, а не 16.06.2022р., як це помилково стверджує апелянт.

Таким чином, оскільки про порушення своїх прав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дізналося 21 червня 2022р., а зі скаргою на дії державного виконавця звернулося 29 червня 2022 року, тобто у межах десятиденного строку, встановленого ч.1 ст.449 ЦПК України та ч.5 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», тому питання про його поновлення не потребує вирішення судом.

Суд першої інстанції помилково вважав вказаний строк на оскарження дій державного виконавця таким, що пропущений ТОВ «ОТП Факторинг Україна», проте наведене не впливає на правильність висновків суду щодо відсутності обставин для залишення скарги без розгляду з підстав пропуску строку звернення з даною скаргою.

Щодо вирішення скарги по суті, апеляційний суд зазначає наступне.

Пунктом 5 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями статті 18 вказаного Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку (стаття 93 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа (пункт 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція).

Судом встановлено, що 13.06.2022 головний державний виконавець Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса ПМР МЮ Білик Р.В., якому ОСОБА_1 подала заяву про примусове виконання (від 13.06.2022 вх. №5729), прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 69218678, згідно з якою відкрив виконавче провадження про стягнення з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в сумі 24 975,30 грн.

Суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні зазначив, що державним виконавцем Біликом Р.В. відкрито виконавче провадження за виконавчим документом, боржником у якому є юридична особа, місцезнаходження якої не належить до підвідомчості Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса ПМР МЮ, чим порушив приписи статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника фізичної особи.

Згідно п.3 розділу ІІІ Інструкції заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника фізичної особи, місцезнаходженням боржника юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ/копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця. (пункт 3 розділу ІІІ Інструкції)

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця. (пункт 3 розділу ІІІ Інструкції)

На стадії відкриття виконавчого провадження виконавець повинен пересвідчитися, зокрема, чи відповідає виконавчий документ і заява про його виконання вимогам Закону України «Про виконавче провадження», чи надано усі документи, відтак якщо немає підстав для повернення виконавчого документа або відмови у відкритті виконавчого документа, відкриває виконавче провадження (подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 750/2414/17).

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. (п.10 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження»)

Отже, вирішуючи питання про належність до підвідомчості органу державної виконавчої служби виконавчого документу, за яким боржником є юридична особа, державний виконавець має виходити з місцезнаходження боржника юридичної особи, зазначеного у виконавчому документі.

При цьому, у випадку пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, або за місцезнаходженням майна боржника, саме на стягувача покладається обов`язок надати до заяви про примусове виконання документ, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника юридичної особи або його майна є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби.

Як встановлено судом, виконавче провадження №69218678 головним державним виконавцем Біликом Р.В. відкрито з виконання виконавчого листа №522/10729/21, виданого 26.05.2022р. Приморським районним судом м.Одеси, про стягнення з ТОВ «ТОП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_1 заробітної плати в сумі 24 975,30 грн.

У вказаному виконавчому листі місцезнаходження боржника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначено як: «03680, м.Київ, вул.Фізкультури, 28Д». (а.с.62-63)

Звертаючись з заявою про примусове виконання даного виконавчого листа, ОСОБА_1 зазначила наступні адреси боржника ТОВ «ОТП Факторинг Україна»: юридична адреса - м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д; адреса боржника у м.Одеса - м. Одеса, пр. Шевченка, 4А; адреса робочого місця - м. Одеса, вул. Леонтовича, 8.

В якості додатків до вказаної заяви ОСОБА_1 зазначено: оригінал виконавчого листа №522/10729/21, виданого Приморським районним судом м.Одеса; копія окремих сторінок паспорту стягувача; копія рішення Приморського районного суду м.Одеси №522/10729/21 від 10.05.2022р.; копія ухвали Приморського районного суду м.Одеси №522/10729/21 від 09.06.2022.

Враховуючи, що виконавчий лист №522/10729/21, виданий 26.05.2022р. Приморським районним судом м.Одеси, містить інформацію про місцезнаходження боржника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у місті Києві по вул. Фізкультури, 28Д, а стягувачем ОСОБА_1 до заяви про примусове виконання не надано документів, які б підтверджували, що місцезнаходженням боржника або його майна є територія, на яку поширюється компетенція Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), тому у головного державного виконавця Білика Р.В. були відсутні підстави для прийняття зазначеного виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладене слід вважати, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправними дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з порушенням вимог ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не за місцем знаходження боржника або його майна.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 13.03.2019р. у справі №668/7175/15-ц, від 20.07.2022р. у справі №213/3685/20, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, у справі №668/7175/15-ц Верховний Суд, аналізуючи положення ст. 19,20 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час вчинення виконавчих дій), зазначив, що коли стягувач зазначає фактичне місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна, державний виконавець відкриває виконавче провадження та перевіряє отриману інформацію, а у разі не підтвердження цієї інформації документально або виявлення інформації щодо місця виконання рішення, державний виконавець надсилає виконавчий лист за місцем, у тому числі встановленого фактичного проживання боржника. Таким чином, суди у порушення зазначених вимог закону не врахували, що державний виконавець міг встановити місце проживання, перебування, роботи, місцезнаходження майна боржника лише після відкриття виконавчого провадження.

Проте спірні правовідносини у справі №668/7175/15-ц врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ від 21.04.1999р., який втратив чинність.

Натомість, спірні правовідносини у справі, що розглядається, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII, а тому висновки Верховного Суду щодо положень Закону №606-ХІУне підлягають застосуванню у даній справі.

У постанові від 20.07.2022р. у справі №61-2074св22 Верховний Суд досліджував обставини, за яких боржником є фізична особа, стягувачем у виконавчому листі було зазначено місце роботи боржника фізичної особи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження діяв у відповідності до положень статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та у нього були відсутні правові підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки місце відкриття виконавчого провадження було визначено стягувачем за місцем роботи боржника.

Оскільки фактичні обставини справи у справі №61-2074св22 є відмінними від обставин, встановлених у даній справі, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 20.07.2022р. у справі №61-2074св22.

Щодо доводів апелянта про ненадання судом першої інстанції правової оцінки заяві представника боржника від 22.06.2022р. з вимогою направляти кореспонденцією за адресою у м.Одесі; платіжним вимогам №347,348 від 21.06.2022р., №350 від 22.06.2022 р., з яких вбачається, що платіж здійснено боржником саме у м.Одесі, а також поясненням стягувача із вказівкою на фактичну наявність у м.Одесі майна боржника, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки усі наведені вище обставини виникли після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.06.2022р., тобто після вчинення державним виконавцем дій, які є предметом оскарження у даній справі.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що наявність у боржника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» по всій території України відділень, які не мають статусу юридичною особи, не спростовує визначений ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» обов`язок державного виконавця приймати виконавчий документ до виконання з дотриманням правил підвідомчості.

Щодо доводів апелянта про відсутність підстав для задоволення скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з огляду на відсутність порушення прав та інтересів скаржника через закінчення виконавчого провадження, то колегія суддів зазначає наступне.

Як було зазначено вище судом, статтею 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, звернення до суду зі скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України є способом захисту порушених суб`єктивних прав, свобод та інтересів сторони виконавчого провадження.

Зі змісту скарги вбачається, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» обґрунтовує порушення своїх права та інтересів, як сторони виконавчого провадження, порушенням головним державним виконавцем Біликом Р.В. правил підвідомчості при відкритті виконавчого провадження, невиконанням обов`язку щодо направлення копій постанов державного виконавця на адресу боржника, а також порушенням принципу черговості та співмірності звернення стягнення.

Апеляційний суд звертає увагу, що виконавче провадження за своїм змістом є сукупністю дій визначених законом органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень.

При цьому, боржник має право на добровільне виконання рішення суду, що дозволяє йому уникнути додаткових фінансових витрат у зв`язку з примусовим виконанням та не хвилюватись про обмеження власних прав, які можуть накласти державні виконавці.

Порушення державним виконавцем правил підвідомчості при відкритті виконавчого провадження, а також невиконання обов`язку з надіслання копій постанов на адресу боржника впливає на можливість останнього добровільно та своєчасно виконати рішення суду, а порушення державним виконавцем правил черговості та співмірності звернення стягнення порушує майнові права боржника.

У ході розгляду справи судом першої інстанції та за наслідками перегляду справи апеляційним судом встановлено обґрунтованість доводів скаржника щодо протиправності дій державного виконавця Білика Р.В. та, як наслідок, порушення прав та інтересів ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як сторони виконавчого провадження.

Та обставина, що на момент звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду з даною скаргою виконавче провадження було закінчено не спростовує протиправності дій державного виконавця та не відновлює порушених прав боржника, а тому довід апелянта щодо відсутності підстав для задоволення скарги у зв`язку з закінченням виконавчого провадження слід визнати необґрунтованим.

Також в обґрунтування незаконності оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції принципу диспозитивності.

Зокрема, як вбачається з прохальної частини скарги, предметом розгляду суду першої інстанції були вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо визнання неправомірними дій головного державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №69218678 не за місцезнаходженням боржника, ненаправлення боржнику усіх постанов у ВП №69218678, порушення черговості звернення стягнення та принципу співмірності, зобов`язати державного виконавця усунути порушення.

Частково задовольняючи скаргу ТОВ «ОТП Факторинг України» Приморський районний суд м.Одеси ухвалою від 24.08.2022р. визнав неправомірними дії головного державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) Білика Ростислава Валерійовича щодо відкриття виконавчого провадження № 69218678, щодо накладення арешту та розшуку майна боржника та зобов`язано усунути порушення у визначений законом спосіб.

За позицією апелянта, визнаючи протиправними дії державного виконавця щодо накладення арешту та розшуку майна боржника, суд першої інстанції вийшов за межі заявлених боржником у скарзі вимог.

Апеляційний суд частково погоджується з вказаним твердженням ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, зі змісту скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вбачається, що незаконність дій державного виконавця скаржник обґрунтовує, серед іншого, тим, що на рахунках боржника було достатньо коштів для стягнення, але державним виконавцем не перевірено вказаних обставин, у зв`язку з чим безпідставно здійснено розшук майна боржника, внаслідок чого заблоковано господарську діяльність ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Крім того, скаржник посилається на порушення принципу співмірності, оскільки при стягненні 24 975, 30 грн. оголошено у розшук 52 автомобілі, вартість яких в рази перевищує суму, що підлягає стягненню.

Наведені доводи скаржника свідчать про його незгоду з діями державного виконавця щодо винесення постанови від 16.06.2022 р. про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук належні ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 52 автомобіля.

При цьому, скарга за своїм змістом не містить доводів щодо незгоди ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з діями державного виконавця щодо винесення постанови від 13.06.2022р. про арешт коштів боржника, а тому визнання судом першої інстанції неправомірними дій щодо накладення арешту свідчить про порушення судом принципу диспозитивності внаслідок його виходу за межі вимог скаржника.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права. (п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України)

Враховуючи, що в ухвалі від 24.08.2022р. судом першої інстанції вирішено питання про визнання незаконними дій державного виконавця щодо накладення арешту на майно боржника, проте вказаних вимог у скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заявлено не було, тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню у вказаній частині.

Керуючись ст. ст.367,374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2022 року в частині визнання незаконними дій головного державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Білика Ростислава Валерійовича щодо накладення арешту на майно боржника - скасувати.

В іншій частині ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуюча ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ Л.В.Пузанова