Справа № 204/9839/22
Провадження № 2-з/204/177/22 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Самсонова В.В., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 , яка може набути статусу позивачки, інша особа: ОСОБА_2 , який може набути статус відповідача, ОСОБА_3 , яка може набути статус відповідачки про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява від ОСОБА_1 , яка може набути статусу позивачки, інша особа: ОСОБА_2 , який може набути статус відповідача, ОСОБА_3 , яка може набути статус відповідачки про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії.

Заява про забезпечення позову до подання позовної заяви передана мені, судді Самсоновій В.В. 15 листопада 2022 року цивільною канцелярією суду.

В заяві заявниця просила накласти арешт та заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо наступного нерухомого та рухомого майна: житловий будинок, загальною площею 120 кв.м., житловою площею 71,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (право власності зареєстровано 01.09.2017 р. Підгородненською міською радою Дніпровського району Дніпропетровської області, номер запису про право власності 22177887, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташованій на земельній ділянці приватної форми власності, площею 0,08 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: :07:132:0162; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадібна ділянка), загальною площею 0,08 га, кадастровий номер земельної ділянки: 0:07:132:0162, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 211/36, виданого 24.10.2018 р. Дніпровською міською радою, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.02.2019 р. Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області, номер запису про право власності : 30556410, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; колісний транспортний засіб Opel Astra-загальний легковий седан В 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 .

В обґрунтування заяви було вказано, що заявниця, ОСОБА_5 більше 9 років прожила однією родиною з ОСОБА_2 . Біля 7 років, а саме у період з 01.02.2014 року по 13.02.2020 рік заявниця перебувала з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах. Більше 2 років (14.02.2020 року по 05.04.2022 року), заявниця перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який був зареєстрований 14.02.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . У період з 01.02.2014 року по 04.06.2020 року заявниця разом з ОСОБА_2 , та її сином від першого шлюбу, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкали у трьох у квартирі, яку знімали за адресою: АДРЕСА_2 . Одним з доказів, що підтверджує проживання заявниці разом з ОСОБА_2 , та її сином від першого шлюбу, ОСОБА_7 , у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , є довідка з КЗ дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 243 Дніпровської міської ради від 15.11.2021 року № 53, у якій зазначено адресу проживання ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_2 . Під час судового розгляду цієї справи у суді у якості свідків також будуть викликані сусіді, що спілкувалися з Заявницею та ОСОБА_2 та знали їх як родину, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . З 05.06.2020 року до 21.11.2021 року родина заявниці, її син від першого шлюбу та ОСОБА_2 переїхали до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який був спільно придбаний під час перебування заявниці та ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах, однак був записаний на ОСОБА_2 оскільки на час придбання будинку заявниця та ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим ОСОБА_2 запропонував заявниці оформити все майно на себе, а після реєстрації шлюбу обіцяв оформити по Ѕ частки всього придбаного майна на заявницю, оскільки заявниця та ОСОБА_2 зазначене майно придбали спільно. На початку вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області із позовом про розірвання шлюбу (справа № 532/1952/21), стверджуючи у позові, що вже декілька місяців не живе з ОСОБА_8 та навіть не знає, де вона перебуває. Про наявність цього спору ОСОБА_1 дізналась лише на початку листопада 2021 року, після дзвінка з Кобеляцького районного суду Полтавської області та повідомлення про наявність позову про розірвання шлюбу. ОСОБА_2 , маючи на меті позбавити заявницю її частки на спільно набуте майно, у подальшому, враховуючи, що майно оформлене на нього, подарував спільно набуте ним та заявницею майно своїй мамі, ОСОБА_3 . Так, 01.11.2021 року ОСОБА_2 уклав договір дарування житлового будинку та договір дарування земельної ділянки. 05.04.2022 року рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області у справі № 532/1952/21 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Оскільки між заявницею та ОСОБА_2 в добровільному порядку не вдається вирішити питання щодо поділу зазначеного спільного майна, а позиція ОСОБА_2 зводиться до того, що заявниця не може ні на що претендувати після розлучення, змушує її звертатись із цією заявою про забезпечення позову до подання позову, оскільки в заявниці є цілком обґрунтовані побоювання стосовно того, що нерухоме майно, яке ОСОБА_2 без письмової згоди заявниці вже переоформив на свою мати, хоча залишився жити та користуватись будинком за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою, на якій він розташований, в подальшому ще буде неодноразово відчужений, та заявниця не зможе поновити свої порушені права та можливість отримання у власність належної її частки у спільній власності. Предметом позову, що планується подати у строк, встановлений Цивільним процесуальним кодексом України буде: встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , без реєстрації шлюбу у період з 01.02.2014 року по 13.02.2020 року; визнати майно, набуте ними в період з 01.02.2014 року по 13.02.2020 року спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 у порядку поділу спільного сумісного майна право власності на 1 /2 частину: житлового будинку, загальною площею 120 кв.м., житловою площею 71.5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (право власності зареєстровано 01.09.2017 р. Підгородненською міською радою Дніпровського району Дніпропетровської області, номер запису про право власності 22177887. реєстраційний номер об 'єкта нерухомого майна 101, що розташованій на земельній ділянці приватної форми власності, площею 0,08 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: :07:132:0162; земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадібна ділянка), загальною площею 0,08 га, кадастровий номер земельної ділянки: 0:07:132:0162, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 211/36, виданого 24.10.2018 р. Дніпровською міською радою, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.02.2019 р. Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області, номер запису про право власності: 30556410, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; колісного транспортного засобу Opel Astra, загальний легковий седан В 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 .

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 4 ст. 152 ЦПК України визначено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні рішення.

При цьому, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Згідно із п. 4 цієї ж Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачки, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, розглянувши дану заяву та додані до неї матеріали, враховуючи обставини справи, суд прийшов до висновку, що між сторонами дійсно виник спір стосовно спільно сумісно власністю.

Із всіх доказів, що висвітлюють події, вбачається, що у відповідача, можливо, у майбутньому може виникнути обов`язок щодо повернення всіх стягнутих з заявника коштів і майна, і такі обставини остаточно підлягають доказуванню у судовому засіданні, але для вирішення питання про вжиття заходів по забезпеченню позову для суду достатньо такої інформації для виключення обставин, за яких позов міг бути пред`явлений завідомо до неналежного відповідача та не стосується боргових зобов`язань. Отже, такі обставини відсутні на час вирішення даної заяви.

Суду доведено належними доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відчуження особою, що може набути статусу відповідача, належного йому нерухомого майна, може зробити не можливим, або значно утруднить виконання рішення суду, а для цього необхідно виключити найменшу можливість утруднення виконання рішення суду.

Таким чином, існує загроза можливості невиконання рішення суду за відсутності вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, обраний заявником захід забезпечення позову, суд вважає співмірним із заявленими вимогами, оскільки ймовірна можливість продажу майна і як вже зазначалося вище, це ж нерухоме майно є можливим майбутнім предметом спору.

Згідно з ч. 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає можливим задовольнити дану заяву.

Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику положення ч. 4 ст. 152 ЦПК України, відповідно до яких у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

В свою чергу, вирішуючи питання зустрічного забезпечення позову, судом враховано, що передбачені законом підстави для беззаперечного застосування до позивача зустрічного зобов`язання, які передбачені випадками, зазначеними у ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні, у зв`язку з чим зустрічне забезпечення у справі не застосовано.

При цьому, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Так само, згідно з ч. 3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

На підставі викладеного, керуючись п. п. 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 149, 150, 152, 153, 154, 157, 258-261, 352-354, 431 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , яка може набути статусу позивачки, інша особа: ОСОБА_2 , який може набути статус відповідача, ОСОБА_3 , яка може набути статус відповідачки про забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії - задовольнити в повному обсязі.

Накласти арешт та заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо наступного нерухомого та рухомого майна:

-житлового будинку, загальною площею 120 кв.м., житловою площею 71,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (право власності зареєстровано 01.09.2017 року Підгородненською міською радою Дніпровського району Дніпропетровської області, номер запису про право власності 22177887, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що розташованій на земельній ділянці приватної форми власності, площею 0,08 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: :07:132:0162;

-земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадібна ділянка), загальною площею 0,08 га, кадастровий номер земельної ділянки: 0:07:132:0162, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 211/36, виданого 24.10.2018 року Дніпровською міською радою, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.02.2019 року Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області, номер запису про право власності: 30556410, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

-колісного транспортного засобу Opel Astra, загальний легковий седан В 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 .

Відповідно до п. п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», судом зазначаються відомості про стягувача і боржника відповідно:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Зустрічне забезпечення у справі не застосовано.

Копію ухвали направити в установленому законом порядку для виконання і внесення відомостей до Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна.

Роз`яснити заявнику, що у разі неподання нею позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, поділу спільно сумісного майна подружжя, протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі, суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.В. Самсонова