Справа № 204/8234/22
Провадження № 2/204/2304/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Єрмак Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в будинку АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу, ОСОБА_1 , на підставі договору дарування, на праві приватної власності належить ј частина будинку АДРЕСА_2 . З 22 грудня 2016 року у вказаному будинку зареєстрований відповідач. Однак, ОСОБА_2 в будинку не проживає, не користується житловим приміщенням з дня реєстрації. Особисті речі відповідача в будинку відсутні, зацікавленості в користуванні житловим приміщенням він не виказує, комунальні послуги не сплачує. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом.

В судове засідання позивач не з`явилася, разом з позовною заявою подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, на електронну пошту суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про згоду з позовними вимогами, у зв`язку з тим, що він за власним бажанням не проживає в будинку тривалий час.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 10 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Богатовою І.М., ОСОБА_3 , діюча від імені ОСОБА_4 , подарувала ОСОБА_1 ј частину житлового будинку з відповідною частиною споруд та побудов, що знаходиться у АДРЕСА_2 , що розташований на земельній ділянці Шевченківської селищної ради (арк.с.3-4).

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 належить ј частка будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування / ВАА № 809466 /10.09.2002 / ОСОБА_5 приватним нотаріусом красноармійського міського нотаріального округу реєстр 5028 (арк.с.5).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 належить ј частка (арк.с.6-11).

Відповідно до довідки КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації населення від 22.09.2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Фактично за даною адресою не мешкає з дня реєстрації до цього часу (арк.с.12).

Відповідно до довідки про склад осіб зареєстрованих у житловому приміщенні, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Покровської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 (арк.с.13).

Відповідно Акта про не проживання особи за місцем реєстрації від 20.09.2022 року, складеного квартальною ОСОБА_7 , сусідом ОСОБА_8 , інспектором ККСН Плаксій Г.В., при обстеженні будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за даною адресою зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживає з 22.12.2016 року по теперішній час. Особисті речі ОСОБА_2 в житловому приміщенні відсутні (арк.с.14).

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно із ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Аналіз статей 71,72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів.

Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст.71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Позивачем доведений факт відсутності ОСОБА_2 у спірному житловому приміщенні більш ніж шість місяців.

Відповідач не заперечував щодо тривалого не проживання у частині будинку, яка належить позивачу, вказаних позивачем фактів не заперечив.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Отже, позивач, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.76-78 ЦПК України, зазначені у позовній заяві обставини того, що в квартирі АДРЕСА_4 відповідач не проживає понад один рік, а лише зареєстрований в ній.

Отже, позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_4 , є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, так як позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат зі сплати судового збору, судові витрати залишити за позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 379 ЦК України, ст.ст.9,64, 71,72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.12,13,76-82,141,258,259,263-265,273,352,354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в будинку АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Мащук