Номер провадження: 22-ц/813/4991/22
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №947/24923/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 липня 2021 року у складі судді Петренка В.С., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 2 вересня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , у період шлюбу збудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який судовим рішенням у справі №509/4566/16-ц визнано спільною сумісною власністю. Цим же судовим рішенням встановлено спільним сумісним борговим зобов`язанням його та ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 в розмірі 2690600,00 грн. (еквівалент 100000,00 доларів США) та стягнуто на його користь з ОСОБА_2 частину вже сплачених боргових зобов`язань у розмірі 1422525,00 грн. Позивач зазначив, що ОСОБА_4 у січні 2018 року звернулась до нього та ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості за позикою, що залишилася в ході розгляду справи ним повернуто ОСОБА_5 позику повністю в сумі 100000,00 доларів США, з огляду на що суд закрив провадження у справі №509/173/18 за відмовою ОСОБА_5 від позову. Вважаючи, що має право на стягнення з ОСОБА_2 половини погашених ним позикодавцю ОСОБА_5 спільних грошових зобов`язань, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 Ѕ частку погашеного спільного сумісного грошового зобов`язання в сумі 1345300,00 грн., що еквівалентно 50000,00 доларів США (т.1 а.с.1-4).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2020 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.51-52).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, зазначивши у відзиві, що гроші в борг у ОСОБА_4 бралися в національній валюті, а не в доларах США, в розписках зазначався еквівалент, відповідно до договорів позики, підтверджених розписками, ОСОБА_1 зобов`язався повернути отримані в борг грошові кошти у гривні, в сумі, еквівалентній 200000 доларів США. За наявними розписками загальна сума повернутих коштів складає 141275 доларів США. Обумовлена за користування позикою плата складала 5% річних, така безпідставно нараховувалась на борг в доларах США, оскільки мала нараховуватися на борг в гривнях. Тому, якщо перерахувати згідно розписок повернення грошових коштів в національній валюті, то загальна сума повернутих грошових коштів складає 3015182,68 грн. за суму взятих в борг 1600000,00 грн. Крім того, надані суду розписки про отримання боргу є безгрошовими, джерело походження нібито наданих у борг ОСОБА_1 ОСОБА_4 грошових коштів доказами не підтверджено. ОСОБА_1 також не мав задекларованих доходів для повернення ОСОБА_4 зазначених ним коштів. Розписки були написані в один час, в одному місці, за злочинною домовленістю між позичальником та позикодавцем та не супроводжувались реальною передачею грошових коштів, створені виключно з метою перешкоди поділу майна, тому є безгрошовими (т.1 а.с.62-67).

Відповідачем ОСОБА_1 надано відповідь на відзив, за змістом якої безпідставними є доводи ОСОБА_2 в тій частині, що вимоги позивача не доведені з огляду на розписки від 9 липня 2010 року, від 29 серпня 2011 року та проведені розрахунки по сумі боргу і його повернення, що розписки про отримання боргу безгрошові, що джерела походження коштів на повернення боргу та спроможність ОСОБА_4 надати кошти в борг не доведені. Наявність позики та спільних грошових зобов`язань встановлена судовими рішеннями, відповідач намагається перекрутити дійсні обставини. ОСОБА_2 оскаржувала договір позики, рішенням суду у визнанні договору недійсним відмовлено, тому доводи з приводу фіктивності правочину є безпідставними. Закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 про стягнення боргу відбулося не тому, що позикодавець пробачила борг, а тому, що ним ОСОБА_1 було повернуто суму боргу у розмірі 100000,00 доларів США, з огляду на що ОСОБА_4 не наполягала на стягненні процентів та відмовилася від позову (т.1 а.с.109-111).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 2 грудня 2020 року за заявою ОСОБА_2 зупинено провадження у справі №947/24923/20 до розгляду в апеляційному порядку справи №509/4566/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_6 (т.1 а.с.129-131).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року провадження у справі поновлено (т.1 а.с.141-142).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 липня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі до розгляду в касаційному порядку справи №509/4566/16-ц за касаційною скаргою ОСОБА_6 (т.1 а.с.161-162).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 липня 2021 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частину погашеного спільного сумісного грошового зобов`язання у розмірі 1345300,00 грн., що складає еквівалент 50000,00 доларів США; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 11350,00 грн. (т.1 а.с.163-171).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення суду визнано неподаною та повернуто апелянту (т.1 а.с.198).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 6 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.1 а.с.201-207).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. ОСОБА_1 вступив в змову з ОСОБА_4 , підробив розписки про отримання ним у борг грошових коштів в сумі 200000,00 доларів США та використав свідомо підроблені документи в суді. Суд не послався на норму права, на підставі якої стягнув з ОСОБА_2 кошти. Суд зробив хибні висновки про отримання коштів у борг в інтересах сім`ї та повернення неіснуючого боргу, посилання на преюдицію хибні. Суд безпідставно відмовив у зупиненні провадження у справі до касаційного перегляду справи №509/4566/16-ц.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує підтриманням власної позиції. Судовим рішенням у справі №509/4566/16-ц було встановлено, що учасники процесу не довели наявність в них спільних коштів, необхідних для будівництва спірного будинку, окрім тих, що були одержані ОСОБА_1 від ОСОБА_4 за договором позики, та дійшов висновку, з яким погодився Верховний Суду, що будівництво спірного будинку проведено за рахунок коштів, отриманих ОСОБА_1 у борг від ОСОБА_4 у період шлюбу, що позичені кошти були витрачені в інтересах сім`ї. Позикові кошти є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому ОСОБА_2 має нести солідарний обов`язок за зобов`язанням.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2018 року в справі №509/4566/16-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року:

визнано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

визнано зобов`язання за договором позики, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 згідно розписки від 9 липня 2010 року та розписки від 29 серпня 2011 року в розмірі 2690600,00 грн. спільним сумісним борговим зобов`язанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частину сплачених боргових зобов`язань у розмірі 1422525,00 грн. (т.1 а.с.8-26, 27-39).

Згідно розписок від 9 липня 2010 року та від 29 серпня 2011 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_4 для будівництва будинку в борг грошові кошти відповідно в сумі 204000,00 грн., що в еквіваленті становило 25300 доларів США, та в сумі 1396000,00 грн., що в еквіваленті становило 174500 доларів США (т.1 а.с.45, 46).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2018 року в справі №509/173/18 за відмовою позивача від позову закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 2680000,00 грн., процентів за користування позикою (т.1 а.с.40-41).

В ухвалі Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2018 року в справі №509/173/18 зазначено, що відмові позивача від позову передувало повернення ОСОБА_1 ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 100000,00 доларів США, еквівалентних по курсу НБУ на день повернення позики 2680000,00 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 2 березня 2020 року в справі №522/20934/18 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про визнання недійсним договору позики на загальну суму 200000,00 доларів США згідно розписок від 9 липня 2010 року та від 29 серпня 2011 року (т.1 а.с.112-114).

Отже, ОСОБА_1 було отримано від ОСОБА_4 в позику грошові кошти в загальній сумі 1600000,00 грн., еквівалентні 200000,00 доларів США, що підтверджено розписками позичальника ОСОБА_1 від 9 липня 2010 року та від 29 серпня 2011 року; дані грошові кошти в сумі, еквівалентній 200000,00 доларів США, витрачено в інтересах сім`ї на будівництво нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що судовим рішенням в справі №509/4566/16-ц визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На час ухвалення судом апеляційної інстанції рішення 27 березня 2018 року в справі №509/4566/16-ц сума позики з урахуванням процентів була частково повернута ОСОБА_1 в сумі 2845050,00 грн., що еквівалентно 120000,00 доларів США, з огляду на що суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частину цих сплачених грошових зобов`язань, що становило 1422525,00 грн.

На час ухвалення судом апеляційної інстанції рішення 27 березня 2018 року в справі №509/4566/16-ц сума позики з урахуванням процентів, що залишилась не повернутою, становила 2690600,00 грн., що еквівалентно 100000,00 доларів США, з огляду на що суд визнав грошове зобов`язання в сумі 2690600,00 грн. спільним сумісним борговим зобов`язанням подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 .

За змістом ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2018 року в справі №509/173/18 про закриття провадження ОСОБА_1 повернув ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 100000,00 доларів США, еквівалентні по курсу НБУ на день повернення позики 2680000,00 грн., тобто повернув залишок боргу і тим самим виконав спільне боргове зобов`язання подружжя, встановлене судовим рішенням в справі №509/4566/16-ц.

Оцінка доводам ОСОБА_2 щодо боргу, отриманих від ОСОБА_4 в позику коштів, еквівалентних 200000,00 доларів США, безгрошовості позики, підроблення розписок, відсутності у ОСОБА_4 коштів для передачі в борг, відсутності у ОСОБА_1 коштів для повернення позики тощо при апеляційному перегляді справи №947/24923/20 не надається, так як дані обставини підлягали встановленню в справі №509/4566/16-ц, в справі №509/173/18, в справі №522/20934/18.

Для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільне боргове зобов`язання перед ОСОБА_4 по поверненню 2690600,00 грн., еквівалентних 100000,00 доларів США, виникло на підставі рішення суду в справі №509/4566/16-ц (постанова апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2018 року), частка кожного у цьому зобов`язанні є рівною, оскільки іншого не встановлено.

У розумінні статті 543 ЦК України обов`язок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ОСОБА_4 по поверненню 2690600,00 грн., еквівалентних 100000,00 доларів США, став солідарним обов`язком боржників.

Відповідно до положень частини 1 статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Судовим рішенням, ухваленим у справі №509/173/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, встановлено, що ОСОБА_1 виконав перед ОСОБА_4 його та ОСОБА_2 солідарний обов`язок, визначений судовим рішенням у справі №509/4566/16-ц, з огляду на що в силу положень статті 544 ЦК України у ОСОБА_1 як боржника, який виконав солідарний обов`язок, виникло право на зворотну вимогу.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 1345300,00 грн., що на час виконання солідарного обов`язку було еквівалентно 50000,00 доларів США, та відповідало розміру частки ОСОБА_2 у солідарному обов`язку, підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги в частині правового обґрунтування рішення суду першої інстанції приймаються, що є підставою для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в редакції даної постанови та залишення без змін рішення суду в резолютивній частині.

Справу призначено до розгляду на 27 жовтня 2022 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада»; учасників справи сповіщено надісланням судових повісток та «SMS-повідомлення «Судова повістка про виклик до суду…»; учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток скористалися на власний розсуд; позивач та відповідач про дату, час та місце розгляду справи 27 жовтня 2022 року повідомлені належним чином в особі своїх представників адвокатів; підстав для відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 27 жовтня 2022 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів змінити в його мотивувальній частині та залишити без змін в його резолютивній частині.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2022 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова