Справа № 758/2088/20
Провадження № 2/147/359/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борейко О. Г.

із секретарем Подолян Т. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківський прав,-

В С Т А Н О В И В :

17 лютого 2020 року до Подільського районного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивує тим, що 15.07.2011 між її донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. За період цього шлюбу народився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні позивачки та її чоловіка ОСОБА_5 і проживає з ними за адресою: АДРЕСА_1 , разом з братом ОСОБА_6 та їх матір`ю, дочкою позивачки - ОСОБА_3 . 01.11.2016 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва. Відповідач ще до розірвання шлюбу не проживав з ОСОБА_3 і синим, а жив окремо зі співмешканкою. Свого сина із пологового відповідач не забирав, не відвідував у лікарні коли син хворів. Зазначає, що відповідач і тепер не піклується про сина, про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його життям. Протягом всіх шести років життя дитини відповідач взагалі не приймає участі у вихованні сина, ніколи не провідує і не цікавиться його здоров`ям, не водить і не забирає сина з дитсадка. Також, деякий час відповідач ухилявся від сплати аліментів, часто змінював місце роботи та територію свого проживання доки поліція та виконавчі органи не примусили його до цього. Вихованням дитини та його брата займається позивач та і її чоловік. Мати дітей хронічно-психічно хвора, інвалід ІІ групи та за станом здоров`я не може повноцінно виконувати свої материнські обов`язки. Позивач стверджує, що відповідач самоусунувся від будь-якого спілкування з сином з моменту його народження. Веде аморальний спосіб життя. Дитина не знає його як батька, не має до нього родинних почуттів. Враховуючи викладене, просить позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

10.11.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

На підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківський прав, передано до Тростянецького районного суду Вінницької області для розгляду за підсудністю.

Ухвалою Тростянецького районного суду від 01 листопада 2022 року цивільну справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. 14 листопада 2022 року від неї надійшла заява із проханням розглядати справу без її особистої присутності. Додатково вказує, що відповідач не приділяє ніякої уваги до свого сина, не цікавиться його вихованням та продовжує вести аморальний спосіб життя.

Відповідач ОСОБА_2 для розгляду справи у судове засідання не прибув, однак 14 листопада 2022 року від нього надійшла заява про проведення розгляду справи за його відсутності.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився. 08 листопада 2022 року подали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, також просять винести рішення з урахуванням інтересів дитини.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до Принципів 2, 4, 6 Декларації прав дитини, проголошенню Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності; дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і у принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 11.10.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 5).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01.11.2016 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 4).

Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків №9 від 15.01.2020 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає з ОСОБА_6 , 2009 року народження та ОСОБА_4 , 2013 року народження за адресою: АДРЕСА_2 , за рівнем обмеження життєдіяльності має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (а.с. 14).

З довідки КК «Центр комунального сервісу» вбачається, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 проживає: ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_3 (донька), ОСОБА_6 (онук), ОСОБА_4 (онук) (а.с 10).

Відповідно до розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації №99 від 04.02.2020, малолітній дитині ОСОБА_6 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, встановлено опіку над ним та призначено ОСОБА_1 його опікуном (а.с. 13).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №438799 від 25.03.2022 та індивідуальної програми реабілітації інваліда №341 від 25.03.2022 встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи (а.с. 75-76, 77).

Відтак, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 опікується неповнолітніми онуками ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , оскільки її дочка ОСОБА_3 має високий ступінь втрати здоров`я, що перешкоджає виконанню нею батьківських обов`язків.

Відповідно до висновку від 14.12.2021 №101-9485/02 про доцільність позбавлення батьківських прав, встановлено, що ОСОБА_4 є учнем спеціальної школи І-ІІ ступенів №12 Дарницького району м. Києва. Відповідно до характеристики дитини від 04.11.2021, наданої навчальним закладом, дитину утримує та виховує бабуся ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо дитини і свідомо не бажає бути присутнім в житті сина, вихованням та утриманням дитини не займається. При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 був присутній на засіданні комісії 23.09.2021, заперечень щодо позбавлення його батьківських прав не надав. Беручи до уваги вищезазначене, рекомендації комісії, можна зробити висновок, що ОСОБА_2 розуміє наслідки позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_4 . Керуючись ст. 56 ЦК України, ст. ст. 19, 164 СК України, на виконання ухвали суду, а також з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, орган опіки та піклування Дарницького району міста Києва вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої дитини ОСОБА_4 (а. с. 50-51).

Суд вважає, що в матеріалах справі достатньо доказів того, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_4 , проживає окремо від нього, з ним не спілкується, не цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком, не турбується про нього, не приймає участі в утриманні дитини.

Відтак із наданих позивачем доказів, вбачається, що ОСОБА_2 без поважних причин повністю свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому враховуючи інтереси дитини суд переконаний, що відповідача доцільно позбавити батьківських прав.

За таких обставин справи, коли судом встановлено, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню його неповнолітнього сина, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України.

За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на сторону відповідача.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплаченого при зверненні до суду у розмірі 840,80 грн.

На підставі ст. ст.150, 157, 164 СК України, керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 200, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківський прав - задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору сплаченого при зверненні до суду у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, код ЄДРПОУ - 37448223, вулиця Ялтинська, 14, місто Київ, 02096.

Суддя О. Г. Борейко