Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/98/22

27 жовтня 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді - Грещука Р.П.,

секретарів - Нагорняк Г.М., Кушнірчук М.Д.,

з участю: позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

їх представника, адвоката - Хоптія М.В.,

представника відповідача МТСБУ, адвоката - Сечко С.В.,

розглянувши в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Надвірнянського районного суду, Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 , МТСБУ про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

05.05.2022 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зменшили позовні вимоги, зокрема, просили стягнути з МТСБУ на їхню користь завдані грошові збитки в розмірі 55707 грн. 26 коп., повернути судові витрати, оплачені в розмірі 4600 грн. 00 коп. Всі судові витрати, в тому числі судовий збір, оплата експертних висновків, евакуатора просили покласти на відповідача.

В наступних судових засіданнях позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник вимоги позову з урахуванням вимог про їх зменшення підтримали в повному обсязі і просили їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

19.07.2022 року представник відповідача МТСБУ подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просив суд в задоволенні позову відмовити.

В подальшому в судових засіданнях представник відповідача МТСБУ поданий відзив підтримав, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав, наведених в ньому.

Вислухавши позивачів, їх представника, представника відповідача МТСБУ, вивчивши відзив на позовну заяву, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Судом встановлено, що 12.11.2020 року близько 22 год. 00 хв. в с. Тисменичани по вул. Грушевського, Надвірнянського району, Івано-Франківської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_2 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді розриву печінки та був доставлений у КНП Івано-Франківська ОКЛ, в зв`язку з чим, починаючи з 12.11.2020 року і по 28.09.2021 року здійснювалося досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000595 від 13.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

З"ясовано також, що постановою про закриття кримінального провадження від 28.09.2021 року, яка винесена старшим слідчим СВ Івано-Франківського РУП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області Івонюком В.М., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000595 від 13.11.2020 року, закрите у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Копія даної постанови долучена до матеріалів справи (а.с.5-7).

В подальшому, 12.11.2021 року суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Матолич В.В. винесла постанову по справі № 348/2232/21, якою постановила ОСОБА_3 визнати виним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців (а.с.8-9).

Постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєва А.Ю. від 09.12.2021 року постанову Надвірнянського районного суду від 12.11.2021 року щодо ОСОБА_3 залишено без змін (а.с.11-12).

В період з 12.11.2020 року по 28.09.2021 року автомобіль знаходився на арештмайданчику, так як по кримінальному провадженні проводилися слідчі дії.

Судом також перевірено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія ОСОБА_3 автомобілю марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував позивач ОСОБА_2 , власником якого є ОСОБА_1 , було завдано пошкодження, а саме: пошкодження лівих дверей, задніх правих дверей, переднього бамперу, правого порогу, елементів передньої підвіски, лівого дзеркала, лівого поворотника, лівого переднього колеса КТЗ.

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 17.02.2021 року № 382/21-28, який долучено до матеріалів справи, загальна сума вартості робіт становить 6545 грн.; загальна сума фарбування становить 12807 грн. 52 коп.; загальна сума запчастини становить 36354 грн. 74 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 55707 грн. 26 коп. (а.с.18-30).

Також, встановлено, що жодного страхового відшкодування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виплачено не було.

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) є єдиним об"єднанням страховиків, які здійснюють обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Одним із завдань Моторного бюро є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідності до підпункту «а» пункту 41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння - транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Разом з тим, як перевірено судом, на дату скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована не була.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За правилами ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, відповідно до статті 21 Закону №1961-IV, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Пункт 17 даної постанови визначає те, що необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).

Згідно п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Згідно з приписами ст.33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Пунктом 1 ч.2 ст.22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частинами 1 та 2 ст.1166 ЦК України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22, 31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні, яким є страховик.

Разом з тим, зазначені зобов`зання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Статтею 9 цього Закону визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик забов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування за договором страхування.

Безумовний обов`язок страховика провести повне відшкодування заподіяних позивачу збитків внаслідок пошкодження його автомобіля, прямо визначений ст.22 названого вище Закону, якою передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована.

Таким чином, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Як вбачається зі змісту ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Таким чином, на підставі системного аналізу викладених норм ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та стягнення з МТСБУ на їх користь 55707 грн. 26 коп. заподіяних матеріальних збитків.

У відповідності до вимог ст.16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов"язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Аналогічні положення передбачені ст.ст.979, 988 ЦК України.

У випадку відшкодування страхового випадку МТСБУ вправі повернути грошові кошти в регресному порядку від винної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Що стосується розподілу судових витрат по справі, суд приходить до наступного висновку.

У заяві про зменшення позовних вимог позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили повернути їм судові витрати, оплачені в розмірі 4600 грн. 00 коп. Всі судові витрати, в тому числі судовий збір, оплата експертних висновків, евакуатора просили покласти на відповідача.

Згідно п.п.1, 2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

У зв`язку з проведенням по даній справі автотоварознавчої експертизи позивачами було понесено витрати щодо її оплати в розмірі 1961 грн. 28 коп., (висновок експерта № 382/21-28 від 17.02.2021 року), що підтверджується копією квитанції № 54175355 від 08.02.2021 року, копією акту здачі-приймання висновку експертного дослідження № 238/239/21-28 від 17.02.2021 року, які долучені до матеріалів справи (а.с.14-15).

Крім того, позивачами було понесено витрати з оплати вартості послуг евакуатора в розмірі 1200 грн., що підтверджується квитанцією № 31 від 28.10.2021 року, яка долучена до матеріалів справи.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви до зменшення позовних вимог, а саме позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , МТСБУ про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачами було оплачено судовий збір в розмірі 6427 грн. 64 коп.

Відповідно до ст.4 ЗУ "Про судовий збір" за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру підлягає оплаті судовий збір у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992 грн. 40 коп.-12405 грн. 00 коп.).

Таким чином, оскільки позовна вимога позивачів до МТСБУ про стягнення 55707 грн. 26 коп. заподіяних матеріальних збитків оплачена судовим збором в розмірі 992 грн. 40 коп., з відповідача в користь позивачів слід стягнути дану суму сплаченого судового збору.

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з відповідача МТСБУ в користь позивачів підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі, зокрема: 1961 грн. 28 коп. витрат, пов`язаних із проведенням автотоварознавчої експертизи (висновок експерта № 382/21-28 від 17.02.2021 року), 1200 грн. 00 коп. витрат з оплати вартості послуг евакуатора та 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору, всього - 4153 грн. 68 коп.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.16, 22, 979, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст.3, 6, 22, 32, 34, 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальносиі власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-82, 89,133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, код ЄДРПОУ: 21647131, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 , 55707 грн. 26 коп. заподіяних матеріальних збитків.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, код ЄДРПОУ: 21647131, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 , - 1961 грн. 28 коп. витрат, пов`язаних із проведенням автотоварознавчої експертизи (висновок експерта № 382/21-28 від 17.02.2021 року), 1200 грн. 00 коп. витрат з оплати вартості послуг евакуатора та 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору, всього - 4153 грн. 68 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 04.11.2022 року.