Справа № 463/5478/21
Провадження № 2/461/302/22
УХВАЛА

03.11.2022 року, Галицький районний суд міста Львова

у складі головуючого судді Мироненко Л.Д.

при секретарі судового засідання Бараняка В.В.

за участі:

представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні позов ОСОБА_2 до командира військової частини та начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про скасування рішення житлової комісії військової частини, зобов`язання зарахування позивача на квартирний облік та видачу довідки про перебування на обліку у відповідності до рішення житлової комісії військової частини , -

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2021 року позивач звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з позовом про скасування рішення житлової комісії військової частини, зобов`язання зарахування позивача на квартирний облік та видачу довідки про перебування на обліку у відповідності до рішення житлової комісії військової частини.

19 жовтня 2021 року справа надійшла з Личаківського районного суду м. Львова до Галицького районного суду м. Львова для розгляду, відповідно до правил територіальній підсудності.

22 жовтня 2021 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова було відкрито загальне позовне провадження по справі.

07 лютого 2022 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач до суду на розгляд справи не з`являється, хоча належним чином повідомляється про дату, час та місце розгляду справи.

Представник військової частини НОМЕР_1 в судовому засіданні просив даний позов залишити без розгляду у зв`язку з систематичною неявкою позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Підстави для відкладення розгляду, передбачені ч. 2 цієї ж статті відсутні, тому суд вважає за можливе розглядати справи без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення його без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, положення ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України визначають, що учасники справи зобов`язані, зокрема, з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, обов`язок суду полягає у перевірці не лише факту належного повідомлення позивача про час і місце судового засідання, а й про поважність причин такої неявки, якщо вони були зазначені. Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об`єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов`язків, покладених на нього судом.

Суд звертає увагу на той факт, що ЦПК України не передбачено відкладення судового засідання з умовою надання доказів поважності причини неявки у майбутньому. Причину неявки потрібно перевірити і встановити безпосередньо у судовому засіданні, якщо така є. Тому для цього необхідно, щоб позивач надав письмову інформацію з доказами про це.

Відтак, сторони зобов`язані надавати докази, що підтверджують поважні причини неявки у судове засідання, про відкладення якого просять суд.

В підготовчі судові засідання які були призначені на 09 грудня 2021 року, 07 лютого 2022 року та в судові засіданні, які були призначені на 02 березня 2022 року, 03 листопада 2022 року не прибув позивач, який був повідомлений про час та дату їх проведення у встановленому законом порядку. Судові повістки на засідання, що відбулись 09 грудня 2021 року, 07 лютого 2022 року були вручені позивачу, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями. Конверт з судовим викликом на 02 березня 2022 року було повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому, судом було направлено судові виклики позивача, на адресу зазначену в позові. Жодних заяв чи клопотань до суду від позивача не надходило.

Верховний Суд у складі колегії Касаційного господарського суду у своїй постанові від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19 звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Верховний Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Судом враховується, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Враховуючи неодноразові неявки позивача в судові засідання, ненадання доказів на підтвердження поважності причин неявки до суду, той факт, що позивач не цікавиться розглядом справи за його позовом, та не підтвердження останнім актуальності позовних вимог, суд приходить до переконання, про відсутність поважних причин неприбуття ОСОБА_2 в судові засідання. Відтак, суд вважає, що позовну заяву необхідно залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 258 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до командира військової частини та начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про скасування рішення житлової комісії військової частини, зобов`язання зарахування позивача на квартирний облік та видачу довідки про перебування на обліку у відповідності до рішення житлової комісії військової частини, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що залишення заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з того самого питання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя Л.Д. Мироненко