РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Скришевської О.Р.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 12086,00 грн. матеріальної шкоди, з яких: 1500,00 грн. франшиза, 514,00 грн.- витрати на лікування, 10000,00 грн моральної шкоди та 72,00 грн. витрат на поштові відправлення.

Позов обґрунтовано тим, що 21.05.2021 р. в м. Житомирі по пров. Винокурному, 63, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки « Ford», моделі «Fusion», скоїв зіткнення з велосипедом під керуванням ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипед отримав механічні пошкодження, а велосипедист - тілесні.

Згідно постанови Богунського районного суд м. Житомира від 07.06.2021 р. відповідач визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі полісу страхування № 203260893 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова Група «Оберіг».

Відповідно до акту огляду транспортного засобу, проведеного ТДВ "Страхова Група «Оберіг», завданий позивачу матеріальний збиток склав 2761,00 грн, 05.08.2021 р. ОСОБА_1 виплачене страхове відшкодування у розмірі 1261,00 грн (2761,00 грн 150,00 грн (франшиза).

Позивач вважає, що він як потерпілий в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася з вини відповідача, має право на відшкодування завданих йому збитків, а саме франшизи у розмірі 1500,00 грн., на яку було зменшено розмір страхового відшкодування, 514,00 грн. витрат, понесених на лікування, та 72,00 грн. витрат на поштові відправлення.

Крім того, ОСОБА_1 зауважує, що з вини відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням велосипеда, зокрема, порушенні нормального ритму життя через неможливість повноцінно користуватися своїм транспортним засобом, щоденних думках та спогадах про наслідки дорожньо- транспортної пригоди, страх можливого повторення події, насторога, психологічний дискомфорт. Позивач вважає достатньою сумою грошової компенсації у зв`язку із заподіяною ОСОБА_2 моральної шкоди 10 000,00 грн.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Ухвалою суду від 01.11.2021 р. позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 03.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

15.04.2022 р. р. відповідач направив до суду відзив на позовну заяву (а.с.51-55). В обґрунтування заперечень проти вимог позивача вказав, що ОСОБА_1 не надав розрахунок заборгованості на суму 1500,00 грн, тому така вимога не підтверджена належними доказами. З приводу витрат на лікування вказав, що не всі лікарські засоби, придбані позивачем, відповідають лікувальним рекомендаціям, виписка з медичної карти хворого 34437 від 25.05.2021 р. містить неточності, які викликають сумніви в причинно-наслідковому зв`язку описаного діагнозу та обставинами дорожньо-транспортної пригоди. Що стосується моральної шкоди, то відповідач вважає, що сторона, яка пред`являє вимоги відшкодування завданої їй моральної шкоди, не звільняється від обов`язку довести наявність такої шкоди, її розмір, надавши належні, допустимі та достовірні докази цього факту в порядку, встановленому процесуальними нормативно-правими актами. Зазначена ОСОБА_1 сума моральної шкоди значно завищена, жодних доказів на погіршення психологічного стану позивача ним не надано.

Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 17.06.2022 р., яка була постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати та зафіксована у протоколі судового засідання, витребувано з Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Житомирської міської ради відомості, чи викликалась швидка медична допомога 21.05.2021 року на місце дорожньо-транспортної пригоди за адресою АДРЕСА_1 , яка відбулась за участі велосипедиста ОСОБА_1 та водія автомобіля ОСОБА_2 ,та у разі здійснення виклику надати суду належним чином засвідчені копії документи, які були складені за наслідками виїзду на місце дорожньо-транспортної пригоди (картка виклику швидкої допомоги тощо), які містять відомості про отримані тілесні ушкодження учасниками ДТП (а.с.78).

18.08.2022 року на виконання вимог ухвали суду від 17.06.2022 р. з КУ "Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф" Житомирської обласної ради надійшла відповідь (а.с.98).

Ухвалою суду від 13.09.2022 р., яка була постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати та зафіксована у протоколі судового засідання, витребувано з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» матеріали страхової справи щодо дорожньо-транспортної пригоди, як страхового випадку, яка відбулась 21.05.2021 року за участі транспортного засобу «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідьність була застрахована в ТзДВ «Страхова група «Оберіг» (поліс серія ЕР № 203260893) та велосипедиста ОСОБА_1 , згідно страхового акту № 30639 від 04.08.2021 року ОСОБА_1 , як потерпілому, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 1261, 00 грн (а.с.101).

На виконання вимог ухвали суду від 13.09.2022 р. ТДВ «Страхова група «Оберіг» направило витребувані документи (а.с. 104-118).

В судовому засіданні 06.10.2022р. ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяви, вимоги просив задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 06.10.2022 р. заперечував проти заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Судом встановлено, що 21.05.2021 р. в м. Житомирі по пров. Винокурному, 63, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки « Ford», моделі «Fusion», скоїв зіткнення з велосипедом під керуванням ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою № 192864 (а.с. 106).

Згідно постанови Богунського районного суд м. Житомира від 07.06.2021 р. ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 8-9).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була забезпечена в ТзДВ «Страхова Група «Оберіг» за Полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №ЕР 203260893, згідно якого страхові суми (ліміти відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130000,00 грн; за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю,-260000,00 грн.; розмір франшизи - 1500,00 грн. (а.с. 105).

24.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТзДВ «Страхова Група «Оберіг» з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просив здійснити виплату йому страхового відшкодування внаслідок заподіяння йому матеріальної і моральної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 21.05.2021 року за його участі та участі ОСОБА_2 (а.с. 110).

27.07.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до ТзДВ «Страхова Група «Оберіг» з заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку за договором страхування №ЕР-203260893 від 22.03.2021 року, належне йому (за вирахуванням) суми франшизи в розмірі 1261,00 грн. Згідно заяви здійснення страховиком виплати страхового відшкодування згідно цієї заяви в зазначеному в ній розмірі є повним виконанням страховиком своїх зобов`язань перед заявником щодо означеного страхового випадку та підтверджує, що страховий випадок вважається повністю врегульованим та заявник не матиме жодних претензій до страховика стосовно означеного страхового випадку; розмір (сума) страхового відшкодування страховиком і заявником взаємно погоджені ( а.с. 111).

04.08.2021 р. ТзДВ «Страхова Група «Оберіг» складно страховий акт №30639/1, згідно рішення страховика, сума страхового відшкодування склала 1261,00 грн, яка була узгоджена з потерпілим (а.с. 114, 117)

05.08.2021 р. ОСОБА_1 виплачене страхове відшкодування у розмірі 1261,00 грн зменшене на суму франшизи, яка складає 1500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №718 (а.с. 115).

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та главою 82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

За нормами статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Щодо стягнення сум франшизи

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Згідно пункту 36.6 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Беручи до уваги те, що згідно з умовами договору страхування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР -203260893 франшиза встановлена в розмірі 1500,00 грн, розмір страхового відшкодування, який був виплачений позивачу зменшений на суму франшизи, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума франшизи, яка складає 1500,00 гривень.

Щодо стягнення витрат на лікування та поштових відправлень.

Пунктом 24.1 статті 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України № 1961-IV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до підпунктів 37.1.1, 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України № 1961-ІV строк є присічним і поновленню не підлягає.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 753/5293/16-ц (провадження № 14-310цс18), від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19) та Верховним Судом в постановах від 21 березня 2019 року у справі № 758/16132/16-ц (провадження № 61-30263св18), від 01 липня 2019 року у справі № 513/1275/14-ц (провадження № 61-22420св18), від 05 лютого 2020 року у справі № 748/1893/18 (провадження № 61-11557св19) та від 22 квітня 2021 року у справі № 754/5626/19 (провадження № 61-2061св20).

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19)).

За загальним правилом належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі завдавач шкоди.

Подібний за змістом правовий висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 199/4778/18

Матеріалами справи підтверджується, що ліміт цивільно-правової відповідальності згідно з Полісом зобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-203260893, за шкоду, заподіяну майну, становить 130000,00 грн; за шкоду, заподіяну життю і здоров`я -260000,00 грн.

ОСОБА_1 на виконання положень статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 21.05.2021 року, погодився на визначений страховою компанією розмір страхового відшкодування і отримав його.

Беручи до уваги те, що позивач отримав страхове відшкодування від ТзДВ "Страхова група "Оберіг", вимоги до відповідача, цивільно-правова відповідальність якого є застрахованою, заявлені в межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, а відтак вимога до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю, заявлена без достатніх правових підстав і задоволенню не підлягає.

Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення витрат на поштове листування, оскільки вони не є збитками в розумінні вимог ст. 1166 ЦК України і Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які підлягають відшкодуванню.

Щодо стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне

За приписами ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Тобто, підставою для відшкодування шкоди є не просто неправомірність дій, а неправомірність, яка призвела до порушення гарантованих особі прав, які підлягають захисту.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди з огляду на наступне.

Судом достовірно встановлено, що позивачу заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 21.05.2021 року, в результаті якої було пошкоджено майно позивача і йому запобіяні тілесні ушкодження у вигляді забоїв суглобів, що підтверджується картою виїзду швидкої медичної допомоги (а.с. 98).

Безперечно такі обставини викликали у позивача негативні емоції, занепокоєння, переживання, стрес, призвели до необхідності вживати додаткові заходи для усунення порушень та відновлення порушеного права.

Виходячи із засад розумності і справедливості, суд визначає розмір морального відшкодування в сумі 2000,00 грн.

Суд вважає, що такий розмір моральної шкоди буде ефективним засобом юридичного захисту порушеного права позивача і здатен компенсувати понесені ним психо-емоційні втрати немайнового характеру.

На переконання суду позивач не довів на підставі належних і допустимих доказів заявлену в позові суму морального відшкодування в розмірі 10000,00 грн.

Не визнає суд і обгрунтованими доводи відповідача про те, що позивачу не були заподіяні моральні страждання.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи і вимог чинного законодавства, дослідивши і проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов переконливого висновку про часткове задоволення позовних вимог, обгрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача суми франшизи в розмірі 1500,00 грн., а також суд стягує з відповідача моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. В задоволенні вимог про стягнення витрат на лікування і поштових витрат суд відмовляє за безпідставністю.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений ним при зверненні з позовом до суду, розмір якого є мінімальним.

Керуючись ст.ст. 12-13, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1500,00 грн (франшиза) та 2000,00 грн моральної шкоди, а також стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя О.В. Стрілецька