Провадження № 2-о/686/388/22
Рішення

Іменем України

27 жовтня 2022 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Кучерук Н.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження його прав, спрямованих на забезпечення безпеки неповнолітніх дітей, а саме: заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання її та дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; обмежити ОСОБА_3 спілкування з дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_6 ; заборонити ОСОБА_3 наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, виховання та інших місць частого відвідування дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_6 ; заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати дітей: ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , якщо вони за власним бажанням або разом із ОСОБА_1 перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та у будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з неповнолітніми ОСОБА_8 і ОСОБА_9 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначено, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Від вказаного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося та рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.09.2021 року їх шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з нею. Зазначила, що як під час спільного проживання, так і після розлучення ОСОБА_3 періодично застосовував щодо неї фізичне насильство у зв`язку із чим вона зверталася до поліції. Після розірвання стосунків ОСОБА_3 її у спокої не залишив, постійно переслідує, намагається чинити тиск, надсилає смс-повідомлення із погрозами. Також ОСОБА_3 застосовував фізичне насильство і щодо неповнолітніх дітей (завдав удар у грудну клітину сину ОСОБА_12 ), та вчиняє психологічне насильство стосовно останніх: переслідує і тероризує дітей, вчителів і вихователів, щодня відвідує школу і дитсадок, в якому навчаються діти, залякує виховательський персонал та погрозами вимагає надати йому дітей для спілкування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник заяву підтримали, наполягали на її задоволенні. Також ОСОБА_1 суду повідомила, що після розірвання шлюбу ОСОБА_3 всіляко намагається чинити на неї та дітей психологічний тиск, який виражається у тому, що без усілякого погодження з нею він вимагає надати йому можливість спілкуватися із дітьми; таке спілкування проходить в тому числі і у присутності осіб жіночої статі, з якими останній перебуває у стосунках, що негативно впливає на самих дітей та їх стан; останній відвідує школу та дитячий садочок в якому навчаються діти і вимагає надати можливість спілкуватися з дітьми незважаючи на те, що це перериває навчальний процес; погрожує навчальному та виховному персоналу, у випадку не надання такої можливості. Також просила врахувати, що ОСОБА_3 ще під час шлюбу періодично застосував фізичне насильство стосовно свого сина ОСОБА_12 , караючи того за певні незначні провини, також застосовував і до неї фізичне насильство.

Заінтересована особа ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні поданої заяви про видачу обмежувального припису, посилаючись на її безпідставність. Зазначив, що жодного фізичного чи психологічного насильства стосовно як своїх неповнолітніх дітей, так і самої заявниці він не вчиняв та не вчиняє. Після розірвання шлюбу між ним та заявницею дійсно існують певні непорозуміння стосовно порядку спілкування з дітьми, а також розподілу спільного майна. Вважає, що з метою тиску на нього для вирішення їх майнових спорів останньою і була подана така заява. Разом з цим просив врахувати, що після розірвання шлюбу з відома і згоди заявниці він періодично проводить час із дітьми та жодних протиправних дій щодо останніх ним не вчиняється; жодних доказів протилежного не існує і заявницею не представлено; його відвідування шкоди і дитячого садочку відбувається у відповідності до закону, жодного тиску на персонал школи чи дитячого садочку він не чинить, порушень навчальному чи виховному процесу ним не допускалося.

Заслухавши пояснення заявника та її представника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали заяви суд приходить до наступних висновків.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одним із яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою (частина друга статті 26 вказаного Закону).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2006 року перебували у зареєстрованому, який був розірваний згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27.09.2021 року.

Сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 . Вказані обставини підтверджені письмовими матеріалами, сторонами визнавалися у судовому засіданні, та не оспорювалися.

28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , зверталася до Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення ОСОБА_3 стосовно своїх неповнолітніх дітей неправомірних дій (вчинення домашнього насильства фізичного та психологічного характеру). За результатами проведеної перевірки за вказаною заявою заявник ОСОБА_1 листом від 15.11.2021 року № 14004/121/119-2021 було повідомлено, що підстав у внесенні відповідних відомостей за викладеними нею обставинами до ЄРДР не знайдено, а з ОСОБА_3 проведена профілактична бесіда стосовно дотримання норм сімейного законодавства, та роз`яснені положення законодавства щодо відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Даних щодо притягнення ОСОБА_3 за заявами ОСОБА_1 до будь-якого виду юридичної відповідальності за фактами вчинення домашнього насильства, спричинення тілесних ушкоджень стосовно самої заявниці чи їх дітей матеріали справи не містять. При цьому сам по собі факт звернення заявника до органів поліції, без встановлення конкретних обставин та доказів щодо вчинення кривдником дій, які містять ознаки домашнього насильства чи спричинення тілесних ушкоджень, не є достатньою підставою для констатації такого факту та видачі обмежувального припису.

Не містять і належних доказів матеріали стосовно того, що ОСОБА_3 вчиняє психологічний тиск на своїх дітей, шляхом відвідування навчального та виховного закладів, які останні відвідують, влаштовування там скандалів, висловлювання погроз, тощо.

Натомість, згідно листів керівників навчальних закладів Хмельницький заклад дошкільної освіти №21 «Ластівка» від 26.10.2022 року № 01-31/55 та Технологічного багатопрофільного ліцею з загальноосвітніми класами м. Хмельницького ім. Артема Мазура №01-31/266 від 26.10.2022 року ОСОБА_3 дійсно у вересні 2022 року відвідував вказані навчальні заклади, в яких навчаються його діти та жодних протиправних дій зі сторони останнього як до своїх дітей, так і до персоналу цих закладів не вчинялося.

Представлені заявницею скріншоти із перепискою ОСОБА_3 зі своїми дітьми не свідчать про те, що у цій переписці ОСОБА_3 чинить психологічний тиск на своїх дітей, залякує, ображає, цькує, знущається чи погрожує останнім.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами фактично існує спір з приводу порядку спілкування батька з дітьми, які проживають окремо від нього разом із матір`ю (як пояснила заявниця її не влаштовує позиція батька, який без узгодження з нею вимагає надати можливість провести певний час з дітьми, таке спілкування з дітьми проводиться у присутності сторонніх осіб (жінок з якими, як вона вважає, ОСОБА_3 підтримує стосунки) та за її відсутності), через що і виникають між сторонами конфлікти.

З огляду на встановлені обставини, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, оскільки заявник не довів вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 щодо неї та неповнолітніх дітей у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3504-3506 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення буде виготовлено 31.10.2022 року.

Суддя: