cправа № 752/5123/20
провадження №: 2/752/944/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2022 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» Голосіївського району м. Києва, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення неповнолітнього ОСОБА_2 в квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 , як законному представнику ОСОБА_2 , ключі від замків на вхідних дверях квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_2 , понесені судові витрати у розмірі 840,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю та законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі раніше були зареєстровані та проживали його батько - ОСОБА_4 , та його бабуся - ОСОБА_5 . Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була надана ОСОБА_5 для проживання разом із її сином ОСОБА_4 на підставі Ордеру від 10.08.1983 №5348, наразі не приватизована.

У вказаній квартирі також зареєстровані та проживають відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його неповнолітні діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_5 відповідач обмежив доступ до квартири ОСОБА_2 та їй, як законному представнику останнього, шляхом заміни замків на вхідних дверях без надання комплекту ключів. Численні звернення до відповідача з вимогами надати доступ та не обмежувати право користування квартирою не дали результатів, у зв`язку з чим, позивач змушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.03.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без повідомленням сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ст. 4 ЦПК України визначено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03.10.2022 Відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції, актовий запис №1135, та відповідно до приписів ст. 59 ЦПК України є законним представником останнього.

ОСОБА_2 зареєстрований за адесою: АДРЕСА_1 , про що свідчить Довідка про реєстрацію місця проживання особи від 11.01.2020 №11374915, видана Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА.

Як вбачається із Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 11.01.2020 №11374930 за адресою: АДРЕСА_1 , крім ОСОБА_2 також зареєстровані відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його неповнолітні діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, на підставі Ордеру від 10.08.1983 №5348 квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була надана ОСОБА_5 для проживання разом із її сином ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_2 .

Починаючи з 14.08.2015, після смерті ОСОБА_5 , відповідач обмежив доступ до квартири ОСОБА_2 та їй, як законному представнику останнього, шляхом заміни замків на вхідних дверях без надання комплекту ключів, про що свідчать листи Голосіївського районного управління ГУ МВС України в м. Києві від 19.10.2015 №53/ЄО-51382, від 04.11.2015 №53/ЄО 55905, від 12.03.2016 №47/ЄО-12815, та лист Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 13.06.2016 №100/09-3566.

Встановлені судом факти свідчать про те, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу права користування житловим приміщенням.

Положеннями ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За приписами ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Аналогічні положення містяться у ст. 160 ЖК України.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» встановлено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати: чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлено угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї певний порядок користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 вселився до спірної квартири, як член сім`ї наймача житла, у зв`язку із чим на нього розповсюджується положення ст. 64 ЖК України.

Починаючи з 20.09.2011 ОСОБА_2 зареєстрований у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

За приписами ст. ст. 77 -80 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними да достатніми.

Відповідно д ст. 86 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, відповідачем не надано суду доказів того, що ОСОБА_2 визнаний у встановленому законом порядку таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та/або доказів про порушення ним правил співжиття. Проте, матеріали справи містять докази обмеження права ОСОБА_2 у користуванні спірною квартирою.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що право ОСОБА_2 порушено і підлягає захисту, тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення неповнолітнього ОСОБА_2 у квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 , як законному представнику ОСОБА_2 , ключі від замків на вхідних дверях квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» Голосіївського району м. Києва про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як законному представнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ключі від замків на вхідних дверях квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), як законного представника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір у розмірі 840,60 грн. (вісімсот сорок гривень шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Мазур