ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2022 року м. Кропивницький

справа № 405/3626/21

провадження № 22-ц/4809/890/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Письменного О. А., Чельник О. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2022 року у складі судді Іванової Л. А.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с.49-53 т.1), просила стягнути грошові кошти у сумі 113830,34 грн у відшкодування завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди, 50000 грн на відшкодування завданої внаслідок ДТП моральної шкоди, та витрати з визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю у сумі 3000 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 06 травня 2021 року близько 17 год 30 хв., відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки TOYOTA COROLLA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, рухаючись по односторонній другорядній дорозі вул. Михайлівська (Кірова) м. Кропивницький, при виїзді на перехрестя з головною дорогою вул. Преображенська, по якій також здійснюється односторонній рух, у порушення вимог п.п.16.11 та 2.3б Правил дорожнього руху, не наддав їй (позивачу) переваги в русі та скоїв зіткнення, в результаті чого її (позивача) автомобіль NISSAN JUKE, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 отримав значні технічні пошкодження. За даним фактом ДТП на відповідача ОСОБА_1 працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №190130 за ст.124 КУпАП, розгляд якого призначений в Ленінському районному суді м. Кіровограда на 09.06.2021. При цьому, відповідач не вказав, чи мав страховий поліс ОСЦПВ та відмовився добровільно відновити автомобіль позивача, у зв`язку з чим вона 08 травня 2021 року звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про відшкодуванняшкоди, заподіяної в результаті ДТП, оціненої згідно з попередньою калькуляцією вартості відновлювального ремонту автомобіля, що здійснена на підставі зовнішнього огляду транспортного засобу і не є повним розрахунком вартості ремонту, загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 128 936, 00 грн., поряд з цим, позивачем замовлено товарознавчу експертизу, вартість проведення якої становить 3 000 грн., т виконання експертизи триває, на момент звернення до суду з цим позовом, реальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 135 000 грн.

Внаслідок ДТП позивачу заподіяно також і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала безпосередньо в момент ДТП, оскільки сильно злякалася за своє життя і здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких вона зазнає у зв`язку з пошкодженням власного автомобіля та неможливістю протягом тривалого часу користуватися ним за призначенням, порушенням її звичайних життєвих зв`язків, розмір відшкодування заподіяної відповідачем моральної шкоди оцінено у 50 000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 травня 2021 року, яка залишена без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 30 вересня 2021 року (Справа №405/3363/21) вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль TOYOTA COROLLA, 2014 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження вказаного автомобіля, внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 78 199,04 грн у відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, 4 000,00 грн у відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди, та витрати з визначення вартості матеріального збитку в розмірі 3 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2 143,99 грн.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не оспорюється, що з його вини у позивача виникло право на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, поряд з цим, відповідач вважає заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди завищеним та необґрунтованим, крім того, вважає, що страховою компанією позивачу виплачено страхове відшкодування, з розміром якого позивач погодилась, про що між позивачем та страховою компанією укладено угоду про розмір страхового відшкодування, тому матеріальна шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП, відповідає розміру грошової виплати страхової компанії.

Суд встановив факт здійснення позивачем відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу NissanJuke, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується калькуляцією вартості відновлювального ремонту автомобіля, актом №ОУ-0000010 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 06.08.2021 року, а розмір понесених останньою реальних витрат на ремонт автомобіля підтверджується розрахунковими квитанціями: серії ЛВАК №788453 від 14.07.2021 року на суму 45 000 грн., серії ЛВАК №788456 від 24.07.2021 року на суму 48 000 грн. та серії ЛВАК №788459 від 06.08.2021 року на суму 42 000 грн., що не спростовано стороною відповідача під час розгляду справи.

Суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування в повному обсязі реальної вартості понесених витрат. Стягнення різниці між сумою фактично понесених витрат та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією, з відповідача як з винної в ДТП особи відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Суд зазначав, що позивачем ОСОБА_2 за ремонт автомобіля NISSAN JUKE, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ФОП ОСОБА_3 всього було сплачено 135 000 грн. (45 000 грн. +48 000 грн. +42 000 грн.), що підтверджується розрахунковими квитанціями серії ЛВАК №788453 від 14.07.2021 року, №788456 від 24.07.2021 року та №788459 від 06.08.2021 року, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на картковий рахунок позивача перераховано кошти в розмірі 56 800, 96 грн. (26 800, 96 грн. + 30 000,00 грн.), що підтверджується платіжним дорученням №18994 від 03.08.2021 року та №19549 від 25.08.2021 року, тим самим, різниця становить 78 199, 04 грн. (135 000 грн. 56 800, 96 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 .

Врахувавши доводи позивача про спричинення моральної шкоди, яка полягає у моральних (душевних) стражданнях, переживаннях, яких позивач зазнала безпосередньо в момент ДТП, а також в душевних стражданнях, яких вона (позивач) зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна транспортного засобу та неможливістю протягом тривалого часу користуватися ним за його призначенням, порушення звичайних життєвих зв`язків, суд визначив розмір компенсації в сумі 4 000 грн.

В іншій частині позовних вимог суд відмовив у задоволенні з підстав недоведеності та необґрунтованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування вказаного судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначав, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що 03.08.2021 ТДВ СК «Альфа -Гарант» здійснило виплату позивачу частину страхового відшкодування у розмірі 26 800,96 грн.

19.08.2021 між ТДВ СК «Альфа -Гарант» та ОСОБА_2 - власницею автомобіля NISSAN JUKE, 2011 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , була укладена угода про розмір страхового відшкодування в сумі 56 800, 96 грн.

Сторони не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, тому ТДВ СК «Альфа -Гарант» розрахунок вартості відновлювального ремонту автомобіля NISSAN JUKE 2011 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 не проводився.

25.08.2021 ТДВ СК «Альфа - Гарант» здійснили доплату страхового відшкодування згідно угоди про розмір страхового відшкодування від 19.08.2021 в розмірі 30 000 грн.

Проте, суд неправомірно не взяв до уваги те, що ОСОБА_2 отримала страхове відшкодування відповідно до страхового поліса № 20072024 від 09.08.2020 та відмовилася від проведення будь-яких експертиз страховиком. ОСОБА_2 про проведення експертизи не наполягала та після отримання грошових коштів, у своїй заяві зазначила, що жодних претензій по виплаченій сумі не має.

Відповідач вважає, що ОСОБА_2 неправомірно звернулася до суду з позовною заявою про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою з ОСОБА_1 у сумі 113 830,34 грн, а суд першої інстанції, не взяв до уваги зазначені виплати та обставини справи, необґрунтовано виніс рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Суд взяв до уваги лише висновок експерта № 203 - ОСОБА_4 , що діяв на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності 1053/20 ФДМ України від 04.12.2020, в якому зазначено завищену ринкову ціну автомобіля NISSAN JUKE 2011 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого значно збільшилась калькуляція розрахунків відновлювального ремонту та матеріального збитку взагалі.

Звертає увагу, що представником відповідача було подано клопотання до Ленінського районного суду міста Кіровограда із про призначення судової транспортно - товарознавчої експертизи по справі № 405/3626/21, оскільки експертиза № 203 від 11.06.2021 була проведена поверхнево, без розбору автомобіля, яка містить виключно перелік зовнішніх пошкоджень без врахування пошкоджень внутрішніх елементів кузова автомобіля.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 28.03.2022 відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Також вважає, що суд неправомірно виніс рішення в частині стягнення моральної шкоди з відповідача в сумі 4000 грн, оскільки матеріали справи не містять чеків, виписок з медичних карт, інших медичних документів щодо підтвердження призначення та проходження лікування потерпілою, висновку лікаря щодо перенесеного душевного хвилювання, що значно вплинуло на психоемоційний стан ОСОБА_2 , а тому вважаю, що стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди є неправомірним, необґрунтованим.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник позивача адвокат Булахов В. Д. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення зміні.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

06.05.2021 року о 17:30 год в м. Кропивницький по вул. Михайлівській, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Преображенська в порушення вимог п.п. 2.3 б), 16.11 ПДР України не надав переваги в русі транспортному засобу Nissan Juke, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі та здійснив з ним зіткнення, та внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.14-20 т.1).

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 червня 2021 року (справа №405/3309/21), яка набрала законної сили 30 червня 2021 року, ОСОБА_1 за зазначеним вище фактом дорожньо-транспортної пригоди визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн (а.с.89 т.1).

ОСОБА_2 є власником транспортного засобу NissanJuke, 2011 року випуску, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (ТСЦ 3541).

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу ToyotaCorolla, 2014 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (ТСЦ 3541).

Встановлено, що на момент ДТП, яка мала місце 06.05.2021 відповідач ОСОБА_1 як учасник ДТП, не повідомив про наявність у нього страхового поліса ОСЦПВ, вказавши про його відсутність, що зазначено в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Це стало підставою для звернення 08.05.2021 позивача ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася 06 травня 2021 року в м. Кропивницькому за участю транспортного засобу NissanJuke, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу ToyotaCorolla, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1

10 травня 2021 року між ОСОБА_2 та суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , який діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності 1053/20 ФДМ України від 04.12.2020 року, укладено договір №203 на виконання експертної оцінки вартості матеріального збитку, предметом якого (п.1.1 Договору) є проведення незалежної оцінки вартості майна транспортного засобу марки NissanJuke, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Метою оцінки є визначення вартості відновленого ремонту даного КТЗ та визначення вартості матеріального збитку. Вартість робіт Виконавця встановлюється в межах договірних тарифів СОД ОСОБА_4 та складає 3 000 грн.

Згідно копії висновку експерта №203 від 11.06.2021 вартість ремонту транспортного засобу марки Nissan Juke складає 170183,16 грн (а.с.55-83 т.1).

Згідно копій квитанцій, наданих позивачем, за ремонт автомобіля ФОП « ОСОБА_3 14.07.2021 сплачено 45000 грн, 24.07.2021 сплачено 48000 грн, 06.08.2021 сплачено 42000 грн, а всього 135000 грн (а.с.90-92 т.1).

Листом від 19 травня 2021 року за вих.№3-01-б/17593 «Про відмову у відшкодуванні шкоди» (номер справи МТСБУ: 75919) Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило ОСОБА_2 , що МТСБУ здійснює виплату відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому, згідно з інформацією, отриманою з Централізованої бази даних МТСБУ, встановлено, що по відношенню до транспортного засобу марки Toyota з державним номерним знаком НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_6 ) були укладені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності: 1. ЕР 200872024, виданий страховою компанією ТДВ «Альфа-Гарант» та 2. ЕР 202301683, виданий страховою компанією АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» та запропоновано останній звернутися із заявою до однієї із зазначених вище страхових компаній щодо відшкодування заподіяної шкоди )а.с.84 т.1).

09 червня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» (заяву одержано 09.06.2021 року та зареєстровано за №ЦВ/21/2730), якою (страховою компанією) була застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Toyota з державним номерним знаком НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_6 ) згідно полісу серії НОМЕР_7 , діючий станом на 06.05.2021 року, з лімітом відповідальності за шкоду життю та здоров`ю в розмірі 260 000 грн., з лімітом відповідальності за шкоду майну в розмірі 130 000 грн., з заявою про страхове відшкодування, в якій просила відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП, у зв`язку з пошкодженням майна автомобіля NissanJuke, реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом перерахування страхового відшкодування на картковий рахунок (а.с.175 т.1).

Відповідно до угоди про розмір страхового відшкодування від 19 серпня 2021 року (а.с.176 т.1), укладеної між ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», як Страховиком, та ОСОБА_2 , як Потерпілим, з метою врегулювання дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 06.05.2021 з вини водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за полісом №200872024, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль NissanJuke, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , за умовами якої Сторони на підставі п.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» досягли згоди про розмір матеріального збитку та розмір страхового відшкодування (п.1 Угоди). Сторони досягли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 06.05.2021 року складає 56 800, 96 грн. (п.2 Угоди). Страховик і Потерпілий досягли згоди, що сума страхового відшкодування за вказаним випадком визначається з урахуванням франшизи, яка за полісом №200872024 від 08.08.2020 року складає 0, 00 грн. і становить розмір 56 800, 96 грн. (п.3 Угоди). Сторони підтверджують, що частину страхового відшкодування в розмірі 26 800, 96 грн. було сплачено 03.08.2021 року та частина страхового відшкодування в розмірі 30 000, 00 грн. підлягає сплаті. (п.4 Угоди). Сторони також підтверджують, що вказана в п.3 цієї Угоди сума страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, що сталась 06.05.2021 року є остаточною. Сторони не матимуть жодних фінансових або будь-яких інших претензій щодо розміру цієї суми.

ТДВ «СК «Альфа-Гарант» перераховано на рахунок ОСОБА_2 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 26 800, 96 грн., що підтверджується платіжним дорученням №18994 від 03 серпня 2021 року та грошові кошти в розмірі 30 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №19549 від 25 серпня 2021 року, з призначенням платежів: страхове відшкодування, ОСОБА_2 9ІПН НОМЕР_8 ) згідно страх.акту №ЦВ/21/2730/1, договір страхування №200872024 від 08.08.2020 року (а.с.94-95, 177-178 т.1).

Факт перерахування та отримання зазначених коштів позивачем ОСОБА_2 не заперечувався.

Згідно полісу серія ЕР №200872024 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» застраховано легковий автомобіль ToyotaCorolla, установлено ліміт за шкоду життю та здоров`ю на суму 2600 000,00 грн, за шкоду майну 130000,00 грн (а.с.174 т.1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).

Згідно наданого позивачем висновку експерта №203 від 11.06.2021 вартість ремонту транспортного засобу марки Nissan Juke складає 170183,16 грн (а.с.55-83 т.1).

Відповідно до угоди про розмір страхового відшкодування від 19 серпня 2021 року (а.с.176 т.1), укладеної між ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 , як потерпілим, позивач висловила згоду, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 06.05.2021 складає 56800, 96 грн, та отримала вказану суму в рахунок відшкодування шкоди завданої її транспортному засобу (а.с.94-95, 177-178 т.1).

Калькуляційна вартість ремонту автомобіля NissanJuke, яка проведена ФОП ОСОБА_3 на замовлення позивача, загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 135 000, 00 грн., з якої: 1) вартість робіт по ремонту становить 23 112, 00 грн., виходячи з назви робіт, кількості нормо годин, вартості 1 нормогодини та суми в гривнях, 2) вартість матеріалів та запчастин становить 118 888, 00 грн., виходячи з назви матеріалів та запчастин, їх кількості, ціни в гривнях та загальної суми в гривнях.

За ремонт автомобіля NissanJuke ОСОБА_2 сплачено грошові кошти в загальному розмірі 135 000, 00 грн.

Згідно полісу серія ЕР №200872024 застраховано відповідальність осіб, які керують легковим автомобілем ToyotaCorolla, установлено ліміт за шкоду життю та здоров`ю на суму 2600 000,00 грн, за шкоду майну 130000,00 грн, тобто відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» (а.с.174 т.1).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі Закон №85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) .

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV.

Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою(п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Стаття 1192 ЦК України передбачає способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В спірному випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

При цьому, слід мати на увазі, що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Цивільний кодекс України також передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частини друга та четверта статті 14 ЦК України)

Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд . Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.

Відповідно до цього Закону та статті 13 ЦК України сторони повинні діяти добросовісно, не порушуючи права інших осіб учасників цих правовідносин.

Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку).

Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить по свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд.

Цивільне законодавство встановлює правило, згідно з яким нездійснення особою своїх майнових прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом (частина друга статті 12 ЦК України). При цьому, ЦПК України містить норми, коли нездійснення цивільного права є підставою для припинення цивільного права, настання інших негативних правових наслідків для носія такого права.

Поняття відмови від права не є тотожним поняттю нездійснення права (наприклад, відмова від прав, набутих за довіреністю, повинна відбуватись із повідомленням довірителя (стаття 250 ЦК України), відмова від права власності здійснюється шляхом заяви про це чи вчиненням інших дій, які свідчать про відмову від цього права (стаття 347 ЦК України)). Відмова від належного особі права припиняє таке право.

Також припинення цивільного права та/або припинення права на захист порушеного права та/або припинення права на отримання відшкодування від певної особи не є ідентичними. Припинення цивільного права має під собою наслідком припинення цивільних правовідносин та відбувається, як вже було зазначено, лише у випадках, передбачених законом.

Припинення ж права на відновлення або захист порушеного права, право на відшкодування шкоди за рахунок певної особи не позбавляє особу взагалі цивільного права, але має наслідком неможливість отримання відновлення порушеного права або відшкодування шкоди тощо за рахунок певної особи. При цьому особа не позбавлена права на отримання захисту або відновлення порушеного права від іншого боржника за його наявності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року, справа № 147/66/17, звернула увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Майнова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на суму 130000,00 грн, саме ця сума підлягала покриттю страховою компанією (а.с.174 т.1).

ОСОБА_2 як потерпіла сторона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок ТДВ «СК «Альфа-Гарант» - страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 погодилась на отримання від страховика ТДВ «СК «Альфа-Гарант» страхової компенсації у розмірі 56800,96 грн, тим самим відмовилась отримати повне відшкодування реальних витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого вшаслідок ДТП транспортного засобу в межах визначеного страховим полісом ліміту страхового відшкодування - 130000 грн, тобто розпорядилась на власний розсуд своїм правом на отримання компенсації майнової шкоди завданої внаслідок ДТП від страхової компанії, тому, виходячи з ліміту страхової суми за страховим полісом забезпеченого транспортного засобу, позивач має право на отримання від ОСОБА_1 компенсації майнової шкоди в сумі 5000,00 грн, що відповідає різниці від суми реальних витрат, понесених на ремонт автомобіля, та лімітом страхового відшкодування (135000 - 130000).

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Щодо позовних вимог про відшкодування моральноїшкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOVv. BULGARIA, №68490/01, параграф 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд першої інстанції, врахувавши глибину душевних страждань, яких зазнала позивач внаслідок спричиненої з вини відповідача дорожньо-транспортної пригоди, вимущені зміни у її житті через неможливість протягом тривалого часу користуватися пошкодженим транспортним засобом, порушення звичайних життєвих зв`язків, дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодування моральної (немайнової) шкоди у розмірі 4000 грн, що відповідає вимогам розумності та справедливості.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає зміні в частині розміру суми майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн у відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2022 року є законним та обґрунтованим, підлягає залишенню без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог (5,4%), з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 173,70 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 236, 248 т.1), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 195,50 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви (а.с. 6-7 т.1) та 162,00 грн витрат на проведення експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку (а.с.83 т.1).

Частиною 10 статті 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи необхідність покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з позивачу необхідно компенсувати за рахунок відповідача 21,80 грн - різницю від суми сплаченого сплаченого сторонами судового збору.

Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2022 року в частині суми майнової шкоди та судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000,00 грн у відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 183,80 грн. компенсації судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

О. А. Письменний

О. І. Чельник