№ 207/2323/21
№ 2-о/207/6/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Погребняк Т.Ю.
при секретарі Морозові В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Кам`янське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, - про встановлення факту загибелі особи при виконанні обов`язку військової служби, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,

В С Т А Н О В И В :

29 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання обов`язків військової служби поблизу с. Чермалик Волновахівського району Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є його сином. 28.07.2015 року його син ОСОБА_2 був призваний до Збройних Сил України на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 по частковій мобілізації, проходив службу у період з 28.07.2015р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Остання займана посада - молодший сержант військової частини польова пошта НОМЕР_1 . В період з 08.09.2015 року по 12.09.2016р. його син - ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей. 12.09.2016р. в службовий час, під час виконання бойового завдання на території Донецької та Луганської областей, під час обстрілу поблизу с. Чермалик Волновахівського району Донецької області України з боку російських збройних формувань, його син - ОСОБА_2 , молодший сержант, загинув на місці від вибухової травми: сліпого уламкового поранення голови з руйнуванням кісток черепа та головного мозку.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 04.10.2016 року № 278, відповідно до Законів України «Про Збройні Сили України», «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України від 10 грудня 2008 року №1153 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», наказу Міністра Оборони України від 26.05.2014 року «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних сил України» призваного за мобілізацією молодшого сержанта ОСОБА_2 , старшого стрільця мотопіхотного відділення третього мотопіхотного взводу, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті мінно-осколкового поранення несумісного з життям, з 04 жовтня 2016 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Згідно із витягом з Журналу ведення бойових дій 37 окремого мотопіхотного батальйону (р/з №115 дск від 04.12.2015 року): «12.09.2016 року в 23 год. 01 хв. противником розпочато обстріл позицій «Утьос 4», «Утьос 5» й з артилерійських систем 120 мм. Вогонь вівся з квадрату Х5245011, У7413564 та з квадрату Х5245033, У7413564. Обстріл прицільний. 23 год. 21 хв. над позиціями «Утьос 4», «Утьос 5» спостерігається БПЛА, ймовірно для, корегування вогню. 23 год. 21 хв. отримано доповідь з позиції «Утьос 4» про те, що на позиції є поранені. Потрібна медична допомога. 23 год. 24 хв. уточнення координат місця, звідки ведеться вогонь з артилерійської системи 120мм; Х5246501 ,У7418276. 23 год. 45 хв. обстріл завершився. Медики виїхали для надання допомоги пораненим. Внаслідок обстрілу загинув молодший сержант ОСОБА_2 ... Довідково: бойові позиції 37 омпб (військової частини польова пошта НОМЕР_1 ) взводний опорний пункт «Утьос 4» та взводний опорний пункт «Утьос 5» знаходились північніше північніше населеного пункту Чермалик, Волноваського району, Донецької області».
Указом Президента України «Про відзначення державними нагородами України» від 10.03.2017р. № 58/2017 молодший сержант ОСОБА_2 «За особисту мужність, виявлену у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане виконання військового обов`язку» був нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно).
Заявник просить суд встановити, що саме внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України ОСОБА_2 загинув, виконуючи обов`язки військової служби, пов`язані із захистом Батьківщини, чим було порушено невід`ємне право на життя його сина, передбачене статтею 27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
Встановлення юридичного факту загибелі ОСОБА_2 при виконанні ним обов`язку військової служби ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Чермалик, Воновахівського району, Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України необхідно заявникові для визначення статусу загиблого ОСОБА_2 як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03 липня 1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права.
В наданій суду письмовій заяві ОСОБА_1 підтримав подану заяву та просив її задовольнити, розглянути справу без його участі.
Міністерство соціальної політики України повідомлене про слухання справи належним чином, до суду подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника Міністерства, окремих заяв або клопотань по стуі заявлених вимог не надходило.
Згідно заяви Міністерства закордонних справ України від 24.02.2022 року, офіційно оприлюдненій на сайті вказаної установи, розпочато процедуру розірвання дипломатичних відносин України з Російською Федерацією; станом на час розгляду даної справи судом посольством РФ в Україні припинено функціонування.
Взявши до уваги позицію заявника, заінтересованої особи - Міністерства соціальної політики України, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено у судовому засіданні, заявник ОСОБА_1 є батьком загиблого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 05.11.1980 року за актовим записом № 2528 (арк.с. 12).
Згідно довідки Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 414 від 10.03.2016 року ОСОБА_2 в період з 08.09.2015 року по 10.03.2016 рік безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції і являвся учасником бойових дій (арк.с. 13).
Із посвідчення серія НОМЕР_3 виданого 26.08.2016 року Управлінням персоналу штабу управління оперативного командування «Південь», вбачається, що ОСОБА_2 мав пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій безтерміново (арк.с. 14).
Згідно витягу з Журналу ведення бойових дій 37 окремого мотопіхотного батальйону (р/з №115 дск від 04.12.2015 року) 12.09.2016 року об 23 год. 01 хв. противником розпочато обстріл позицій «Утьос 4», «Утьос 5» й з артилерійських систем 120 мм. Вогонь вівся з квадрату Х5245011, У7413564 та з квадрату Х5245033, У7413564. Обстріл прицільний. Об 23 год. 21 хв. отримано доповідь з позиції «Утьос 4» про те, що на позиції є поранені. Потрібна медична допомога. Об 23 год. 24 хв. уточнення координат місця, звідки ведеться вогонь з артилерійської системи 120 мм: Х5246501 ,У7418276. Об 23 год. 45 хв. обстріл завершився. Медики виїхали для надання допомоги пораненим. Внаслідок обстрілу загинув молодший сержант ОСОБА_2 . Довідково: бойові позиції 37 омпб (військової частини польова пошта НОМЕР_1 ) взводний опорний пункт «Утьос 4» та взводний опорний пункт «Утьос 5» знаходилися північніше населеного пункту Чермалик, Волноваського району, Донецької області (арк.с. 15).
Згідно довідки про причину смерті (до форми №106/о №3070, видається для поховання) від 13.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причина смерті: вибухова травма: сліпе уламкове поранення голови з руйнуванням кісток черепа та головного мозку (арк.с. 16).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 19.09.2016р. Баглійським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в Донецькій області, Україна, за актовим записом № 807 (арк.с. 17).
Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №4646 від 09.11.2016 року), зазначено, що вибухова травма: сліпе уламкове поранення голови з руйнуванням кісток черепа та головного мозку (ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій)», молодшого сержанта ОСОБА_2 , 1980 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.09.2016р. серії НОМЕР_4 , яке видане Баглійським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, лікарським свідоцтвом про смерть № 3070 від 13.09.2016 року «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи, відділ СМЕ трупів м. Маріуполь» та витягом із наказу командира військової частини п.п. НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04.10.2016 року, № 70, - травма і причина смерті пов`язані з виконанням обов`язків військової служби (арк.с. 18).
Як вбачається з витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 278 від 04.10.2016 р. молодший сержант ОСОБА_2 , старший стрілець мотопіхотного відділення третього мотопіхотного взводу, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті мінно-осколкового поранення несумісного з життям, з 04 жовтня 2016 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (арк.с. 19).
Указом Президента України від 10.03.2017 року № 58/2017 ОСОБА_2 був нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно), що підтверджено орденською книжкою серія ОК № 044937, знак ордена № 297844 (арк.с. 20).
Положенням ст. 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно ст. 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Отже, Конституцією України зобов`язано державу за будь-яких обставин захищати життя людей і цей обов`язок не залежить від встановлення тих чи інших юридичних фактів.
Крім того, Конституцією України визначено, що Президент України як глава держави, гарант державного суверенітету, територіальної цілісності України забезпечує державну незалежність, національну безпеку держави, є Головнокомандувачем Збройних Сил України; здійснює керівництво у сферах національної безпеки та оборони держави; вносить до Верховної ради України подання про оголошення стану війни та у разі збройної агресії проти України приймає рішення про використання Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України (стаття 106 Конституції України).
Відповідно до п.9 ч.1 ст.85 Конституції України до повноважень Верховної ради України, належить оголошення за поданням Президента України стану війни і укладення миру, схвалення рішення Президента України про використання Збройних Сил України та інших військових формувань у разі збройної агресії проти України.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.
Відповідно до статті 4 цього закону у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його до Верховної Ради України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної України подання про оголошення стану війни. Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії. З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.
Постановою Верховної Ради України "Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» №337-VIII від 21 квітня 2015 року було схвалено текст Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків».
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VІІ від 15 квітня 2014 року із змінами і доповненнями, внесеними відповідно Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15 вересня 2015 року №685-VІІІ Автономна Республіка Крим та місто Севастополь визнано тимчасово окупованою територією України з зазначенням дати початку тимчасової окупації - 20 лютого 2014 року.
Верховною Радою України 27 січня 2015 року прийнято Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території "( далі - Закон № 1207-VII) згідно якого, тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України і встановила, що датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року(ст. 1 названого Закону зі змінами та доповненнями).
Також, прийнято постанову Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VІІІ "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.
Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VIII законодавчий орган України затверджено Звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 234 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду заяви судами, до 15 грудня 2017 року) суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до пункту 8 частини першої, частини другої статті 256 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду заяви судами, до 15 грудня 2017 року) суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року в справі № 695/867/17 (провадження №61-9917св18) міститься висновок про те, що у судовому порядку встановлюються лише такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, і в судовому порядку встановлення юридичних фактів можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження з метою встановлення факту загибелі його сина на території Донецької області при виконанні обов`язку військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, тобто факту, що має юридичне значення, у порядку, передбаченому статтею 315 ЦПК України.
Однак зі змісту поданої заявником заяви вбачається, що у визначеному законом (позасудовому) порядку вже встановлено факт перебування сина заявника в момент загибелі у зоні проведення бойових дій на сході України; встановлено, що він загинув у зв`язку з виконанням службово-бойового завдання в зоні проведення бойових дій - в селі Чермалик, Волновахівського району, Донецької області, у складі Збройних сил України, а саме, мотопіхотного батальйону, що належав до відання військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де і проходив військову службу ОСОБА_2 ; причина смерті - вибухова травма: сліпе уламкове поранення голови з руйнуванням кісток черепа та головного мозку.
Факт збройної агресії Російської Федерації проти України встановлено нормативно-правовими актами зокрема, Законом України від 18 січня 2018 року «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», а тому цей факт установленню в судовому порядку не потребує. Аналогічні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) та від 19 лютого 2020 року у справі № 210/4458/15-ц (провадження № 14-354цс19).
Таким чином юридичний факт, про встановлення якого просить заявник (наявність збройної агресії проти України зі сторони Російської Федерації), є загальновідомим та встановленим у порядку окремого провадження бути не може. Факт смерті сина заявника, її причини, обставини, місце настання підтверджені відповідними належними і допустимими доказами і встановленню в судовому порядку згідно діючого законодавства не підлягає. За таких обставин юридичний факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає встановленню у судовому порядку.
Аналогічний за змістом правовий висновок викладено і у постанові Верховного Суду України від 23.06.2021 року справа № 707/52/17 провадження № 61-3784св18.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, зокрема, зазначену вище практику Верховного Суду, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315-319, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 3, 8, 27, 106 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ст. ст. 1, 4 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VІІ від 15 квітня 2014 року із змінами і доповненнями, внесеними відповідно Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» від 15 вересня 2015 року № 685-VІІІ, Закон України "Про забезпечення праві свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" № 1207-VII, постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VIII, Законом України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей", суд,-
В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, - про встановлення факту загибелі особи при виконанні обов`язку військової служби, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий у справі Т.Ю. Погребняк