Справа № 683/1796/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/1796/22, 2/683/701/2022 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

13 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину.

В обґрунтування заявленого позову вказує, що 21 квітня 2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №571.

У період шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Восени 2018 року відповідач виїхав на роботу до Республіки Польща, де на даний час проживає та працює. Також їй стало відомо, що ОСОБА_2 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та проживає із нею у Республіці Польща, а тому перебування із відповідачем у зареєстрованому шлюбі суперечить її інтересам та завдає їй моральних страждань, в зв`язку із чим просить шлюб між нею та відповідачем розірвати.

Також зазначає, що син ОСОБА_4 проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 в добровільному порядку за їх спільним погодженням мав щомісяця сплачувати їй аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 800 злотих, що еквівалентно 5000 грн., однак своїх батьківських обов`язків щодо утримання сина не виконує, обіцяний розмір аліментів не сплачує, лише у листопаді 2021 року перерахував для сина 995 грн., а з лютого 2022 року здійснював незначні нерегулярні грошові перекази, однак їх розмір є недостатнім для належного матеріального забезпечення сина.

Оскільки вона сама не спроможна забезпечити сина усім необхідним, тому просить стягнути із ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, надавши повноваження на представництво своїх інтересів у даній справі адвокату Ломакіну Е.В.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Ломакін Е.В., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у його відсутності та у відсутності відповідача (а.с.48).

Крім того, у визначений судом строк представник відповідача адвокат Ломакін Е.В. подав відзив, у якому вказує, що відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає та просить їх задовольнити. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів на сина ОСОБА_4 визнає

частково та просить визначити аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. При визначені розміру аліментів просить врахувати, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 2744 грн., а тому позивачка, звертаючись до суду із вимогою про визначення розміру аліментів в 5000 грн., намагається перекласти на відповідача додатковий тягар відповідальності за матеріальне забезпечення дитини, хоча в силу закону обов`язок утримувати дитину лежить також і на матері. Необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі, ніж рекомендований законом, позивачкою не обґрунтовано.

У відповіді на відзив позивачка ОСОБА_1 вказує, що відповідач не надав жодних доказів, які б свідчили про те, що він не спроможний сплачувати аліменти на сина у розмірі 5000 грн. При цьому, просить врахувати, що ОСОБА_2 є здоровим, працездатним, постійно проживає та працює у м. Вроцлав Республіки Польща, інших осіб на утриманні немає, тоді як вона одна змушена виховувати та утримувати сина в умовах воєнного стану.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 квітня 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №571, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 21 квітня 2017 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 .

На час розгляду справи сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Кодексу.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, а також, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній їх волі, а розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін та їх дитини, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Крім того, судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після припинення сімейних відносин між сторонами, їх спільний син проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , що визнається сторонами.

Батько дитини ОСОБА_2 належної систематичної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. При цьому, сторони не можуть дійти згоди щодо розміру аліментів, які має надавати відповідач на утримання сина.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54).

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим

Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що сторони не можуть дійти добровільної згоди щодо розміру належної матеріальної допомоги на утримання сина, тому в силу ст.ст.180-184 СК України із ОСОБА_2 в судовому порядку підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4 .

При визначенні розміру аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач є здоровим, працездатним, постійно проживає та офіційно працює у м. Вроцлав (Республіка Польща), що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою про доручення виконання роботи іноземцю від 27 грудня 2021 року, наданою Повітовим Управлінням праці у м. Вроцлав, інших осіб на утриманні не має, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка проживає разом із матір`ю в Україні в умовах воєнного стану.

З урахуванням вищезазначених вимог ст.ст.180-184 СК України та встановлених судом обставин справи, враховуючи спільний обов`язок батьків створювати для дитини належні умови, утримувати її, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що належним та достатнім розміром аліментів, який забезпечуватиме розвиток сина сторін ОСОБА_4 , буде 5000 грн. щомісячно.

При цьому, суд також враховує, що відповідач не надав відомостей про свої доходи, а також не надав жодних доказів, які б свідчили, що він не спроможний сплачувати аліменти на сина у розмірі 5000 грн.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за подачу даного позову до суду позивачкою сплачено 992 грн. 40 коп. судового збору за вимоги про розірвання шлюбу і позов задоволено у повному обсязі, тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

За вимоги про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому в силу ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21 квітня 2017 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №571, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 13 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 грн. 40 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної

скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 31 жовтня 2022 року.

Суддя: