ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/439/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Каліушка Ф.А.,

при секретарі Данько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Данилюк О.Б. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2022 головний державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Данилюк О.Б. звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, зазначивши, що на виконанні перебуває виконавче провадження №18786524 з примусового виконання виконавчого листа №1-281/05 від 11.05.2006 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про конфіскацію всього майна належного на праві власності ОСОБА_1 на користь держави. За результатами вжитих виконавцем заходів щодо розшуку майна боржника встановлено, що боржнику на праві власності належить 74/300 частини квартири АДРЕСА_1 . Державним виконавцем неодноразово були здійснені виходи за адресою проживання боржника, але провести виконавчі дії виявилось неможливим, оскільки двері вищевказаної квартири ніхто не відчиняв, а тому рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2010 не виконано.

Згідно з ч. 1 ст. 439 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

У відповідності до ч. 2 ст. 439 ЦПК України) суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Державний виконавець, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась.

За таких обставин, з огляду на встановлені терміни розгляду подання, положення ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд подання за відсутності державного виконавця.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Данилюк О.Б. не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Данилюк О.Б. перебуває виконавче провадження №18786524 з примусового виконання виконавчого листа №1-281/05 від 11.05.2006 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про конфіскацію всього майна належного на праві власності ОСОБА_1 на користь держави.

В матеріалах справи міститься відповідь Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», з якої вбачається, що 74/300 частини квартири АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 23.02.1999.

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 82218286 від 19.07.2022 станом на 19.07.2022 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На обґрунтування поданого клопотання, головним державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Данилюк О.Б. надано:

-постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.04.2012;

-акти про виходи за адресою: АДРЕСА_1 , від 28.01.2021 та 25.05.2021;

-постанову про арешт майна боржника від 03.11.2021;

-акт про вихід за адресою: АДРЕСА_1 , від 09.07.2021;

-відповідь з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо зареєстрованого права власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

-інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна;

-виклик боржника до державного виконавця від 05.08.2021;

-акти про виходи за адресою: АДРЕСА_1 , від 05.08.2021 та 07.02.2022;

-виклик боржника до державного виконавця від 07.02.2022.

Згідно ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 30 Конституції України закріплює принцип недоторканності житла. Не допускається проникнення в житло або інше володіння особи, проведення в них огляду не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року; означені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно п. 12 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про розшук дитини чи про постановляння вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або іншої особи.

Між тим, виходячи зі змісту статті 439 ЦПК України, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), можливе лише у разі, якщо боржник чи інша особа ухиляється або перешкоджає державному виконавцю у його вільному доступі до житла чи іншого володіння особи з метою провести виконавчі дії.

При цьому, надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності відповідних обґрунтованих підстав та беззаперечних доказів на їх підтвердження.

З матеріалів подання вбачається, що рішення суду станом на час розгляду подання боржником не виконано.

Разом з тим, державним виконавцем не доведено факту саме умисного невиконання боржником рішення суду та свідомого недопущення виконавця в квартиру, адже як встановлено судом, матеріали подання не містять жодних належних та допустимих доказів того, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, а також повідомлень про надання доступу до житла.

Одночасно, акти державного виконавця про вихід за місцем проживання боржника не можуть бути належними доказами факту перешкоджання входженню державного виконавця до квартири, оскільки судом встановлено, що боржник жодного разу не отримав повідомлення про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису майна.

На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги те, що суду не надано достатніх доказів на підтвердження обізнаності боржника про наявність відкритого виконавчого провадження, вчинення виконавчих дій з опису майна, а також перешкоджання входження виконавця до квартири, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити у зв`язку з недоведеністю та передчасністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 439 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Данилюк О.Б. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.