Провадження № 2/752/2261/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

28.09.2022 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.,

секретаря - Луценко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява обґрунтована тим, що 18.01.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем видано постанову про відкриття виконавчого провадження №64170189 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АЛАНД» заборгованості у розмірі 18399,30 грн. на підставі виконавчого напису, виданого 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем та зареєстрованого в реєстрі за №60024. Також 18.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. видано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №64170189.

Позивач вважає, що виконавчий напис від 05.10.2020 №60024 вчинений із порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, а тому звернулась до суду з відповідною позовною заявою.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 26.04.2021 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання, зобов`язано приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича надати суду належним чином завірену копію нотаріальної справи, яка була заведена під час здійснення виконавчого напису №60024 від 05.10.2020.

У відповідності до ст. ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою Голосіївського районного суду від 04.11.2021 повторно зобов`язано приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича надати суду належним чином завірену копію нотаріальної справи, яка була заведена під час здійснення виконавчого напису №60024 від 05.10.2020.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач, у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку; будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надійшло.

Відповідач, у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку; будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надійшло.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку; будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надійшло.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відзиву на позовну заяву, неявкою відповідача в судове засідання без повідомлення причин та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем видано постанову про відкриття виконавчого провадження №64170189 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АЛАНД» заборгованості у розмірі 18399,30 грн. на підставі виконавчого напису, виданого 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем та зареєстрованого в реєстрі за №60024.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 18.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем видано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №64170189.

Проте, в матеріалах справи відсутня копія оспорюваного виконавчого напису, виданого 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем та зареєстрованого в реєстрі за №60024, на підставі якого проводиться стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вимоги до змісту виконавчого напису закріплені у статті 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Водночас згідно зі ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц, відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 у подібних правовідносинах.

Суд звертає увагу позивача, що підставами визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є недотримання, визначеної Законом України «Про нотаріат» процедури вчинення виконавчих написів. Тобто, при оспорюванні виконавчого напису, позивач звертається з позовом про визнання їх такими, що не підлягають виконанню, у випадку, якщо суми, на які вчинено виконавчий напис не є безспірними, або ж стягувач не надав нотаріусу усі документи, які підтверджують заборгованість, чи пропущений строк вчинення виконавчого напису.

Суд, з огляду на матеріали справи, не може встановити, яка саме заборгованість, за яким саме кредитним договором слугувала підставою для винесення виконавчого напису, виданого 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрованого в реєстрі за №60024, та як похідні обставини, суд не може встановити наступні суттєві обставини справи, а саме: на підставі яких документів приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. видав спірний виконавчий напис, чи спірний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з недотриманням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та положень Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, та чи був виконавчий напис вчинений поза меж, визначеного законом строку.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, у ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про визнання виконавчого напису, виданого 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрованого в реєстрі за №60024 таким, що не підлягає виконанню, оскільки судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

У зв`язку з тим, що під час розгляду справи суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.Ю. Мазур