Справа № 354/279/20
Провадження по справі № 2/354/308/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 17 березня 2020 року звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 жовтня 2019 року о 14 год.25 хв. в с. Яблуниця Івано-Франківської області біля готелю «Арніка» відповідач, керуючи транспортним засобом марки УРАЛ 4320 реєстраційний номер НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого допустив зіткнення з пасажирським автобусом марки IVECO реєстраційний номер НОМЕР_2 , який в результаті ДТП отримав механічні пошкодження. Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16.12.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн. Пасажирський автобус марки IVECO реєстраційний номер НОМЕР_2 перебуває у користуванні позивача згідно довіреності від 11 лютого 2019 року. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди йому було заподіяно матеріальну шкоду на суму вартості відновлювального ремонту належного йому пошкодженого транспортного засобу у розмірі 115771 грн., що підтверджується долученими до позовної заяви копіями квитанцій, накладних та актами прийому-передачі виконаних робіт. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПАТ «НАСК «Оранта». Згідно повідомлення про ДТП від 08 листопада 2019 року, зареєстрованого за №8646, позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 60110,64 грн.у межах встановленого страхового ліміту, а тому сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, як винуватця ДТП, становить 55660,36 грн. Також вказав, що в результаті вказаної ДТП йому була завдана моральна шкода, яка полягає у перенесених душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправним пошкодженням його майна. Зазначена обставина змінила звичний спосіб його життя, спричинила стрес та переживання, він змушений був докладати додаткові зусилля до відновлення попереднього становища, самостійно шукати кошти для ремонту автобуса, витрачати на це бюджет його сім`ї. Все це викликало психологічні переживання та стан постійної нервової напруги, погіршило його стосунки у сім`ї. Окрім цього, вказаний автобус слугує для нього джерелом доходу та використовується для нерегулярних пасажирських перевезень, а тому у зв`язку з його пошкодженням йому довелось відмовитись від багатьох рейсів, що спричинило проблеми з роботою та втрату частини доходу, у зв`язку із чим розмір моральної шкоди, яка йому завдана, він оцінює в розмірі 30 000 грн., яку просить стягнути з відповідача.

У відповідності до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №245 від 04 серпня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2020 року вказану справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л.

Ухвалою суду від 05 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 13 січня 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
13 січня 2021 року судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55660,36 грн. грошового відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та 5000,00 грн. грн. моральної шкоди, а також 1681,60 грн. сплаченого судового збору.
Ухвалою суду від 11 січня 2022 року заочне рішення суду від 13 січня 2021 року скасовано та призначено у вказаній справі підготовче судове засідання.
27 січня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що наведені у позові твердження ОСОБА_1 є необґрунтованими та частково надуманими, відповідачем заперечується той факт, що саме позивачу завдана шкода в результаті пошкодження у ДТП IVECO PEGASO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником даного автобуса є ОСОБА_3 . На момент зіткнення транспортний засіб марки УРАЛ 4320 реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував відповідач, був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно поліса №АМ/9707616 від 04 травня 2019 року, відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого складає за шкоду заподіяну життю та здоров`ю-200000 грн., за шкоду, заподіяну майну-100000 грн. Таким чином, у випадку заподіяння шкоди на суму передбачену страховим полісом, зазначені кошти зобов`язана виплатити страхова компанія. У матеріалах справи наявна угода про припинення зобов`язання передання відступного, укладена між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та ОСОБА_4 , за умовами якої сторони погодили, розмір загального страхового відшкодування, яке підлягає до виплати страховиком згідно полісу АМ/9707616 за страховою подією, що мала місце 28 жовтня 2019 року у сумі 60110,64 грн. Вказане свідчить про те, що власник транспортного засобу погодився із тим, що розмір завданої йому в результаті ДТП матеріальної шкоди становить 60110,64 грн. і зазначена сума відшкодування виплачена йому страховиком у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст.999, 1194 ЦК України, положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування, суперечить меті інститут циваільно-правової відповідальності. Вказане узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 березня 2018 року у справі №755/18006/15-ц. У даному випадку позивач спершу має звернутись із позовною заявою чи заявою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії, і лише у випадку недостатності коштів виплаченого страхового відшкодування вправі звернутись з позовом до винної у ДТП особи про стягнення різниці між страховою виплатою та завданою шкодою. У даній справі позивач не довів факт завдання йому шкоди, а лише вказав, що шкоди завдано транспортному засобу власником якого він не є, при цьому страховиком виплачено власнику страхове відшкодування у погодженому розмірі. Із урахуванням викладеного підстави для задоволення позову відсутні, а тому відповідач просить у його задоволенні відмовити у повному обсязі.

11 лютого 2022 року судом постановлено ухвалу про залучення до участі у вказаній справі в якості співвідповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та витребування у співвідповідача доказів у справі.

24 травня 2022 року до суду надійшов відзив ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у якому зазначено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу IVECO реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким у момент ДТП керував відповідач, була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АМ/9707616, розмір франшизи за яким становить 2000,00 грн. Відповідно до положень абз.2 п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування було зменшено страховиком на розмір франшизи. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (без врахування зносу деталей, що змінюються) згідно наданих потерпілим актів виконаних робіт становить 115771,00 грн. Відповідно до положень ст. 29 вказаного Закону витрати, пов`язані з ремонтом транспортного засобу відшкодовуються з урахуванням зносу. Згідно п. 7.241 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №1335/1159 від 24 липня 2009 року, зважаючи на те, що строк експлуатації транспортного засобу перевищував 12 років значення коефіцієнта фізичного зносу приймається рівним 0,7. Враховуючи наведене, із урахуванням положень ст.36 Закону та ст.600 ЦК України між потерпілим та страховиком було укладено угоду про припинення зобов`язання переданням відступного у розмірі 60110,64 грн. Таким чином, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у повному обсязі виконало свої зобов`язання стосовно виплати страхового відшкодування за страховою подією, яка мала місце 28 жовтня 2019 року внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб IVECO реєстраційний номер НОМЕР_2 , а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення матеріального збитку у сумі 55660-,36 грн. зі страховика відсутні. Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, завдану здоров`ю. Позивачем не надано жодного доказу, що він зазнав ушкодження здоров`я внаслідок вказаної ДТП, а тому у страховика не виникло зобов`язання щодо відшкодування йому моральної шкоди. Із урахуванням чого ПАТ «НАСК «ОРАНТА» просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення коштів зі страховика.

Ухвалою суду від 21 червня 2022 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

17 серпня 2022 року, 26 вересня 2022 року судом постановлено ухвалу про участь представника відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Представник позивача адвокат Сурмачевський А.Ю. у судове засідання не з`явився, проте направив на адресу суду заяву, в якій просив судове засідання у даній справі провести у відсутності позивача та його представника за наявними у справі матеріалами. Заявлений позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі.

Від представника відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди зі страхової компанії просить відмовити у повному обсязі.

Відповідач та його представник адвокат Жиляк М.Д. у судове засідання у даній справі, призначене на 22 серпня 2022 року не з"явилися. Від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із тим, що його представник знаходиться на військовій службі у складі в/ч НОМЕР_4 та перебуває у районі проведення бойових дій.
У судове засідання, призначене на 26 вересня 2022 року відповідач та його представник повторно не з`явились. Від відповідача надійшло аналогічне клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із перебуванням його представника адвоката Жиляка М.Д. на військовій службі у складі ЗС України.
26 вересня 2022 року судом постановлено ухвалу якою відкладено судове засідання у вказаній справі на 24 жовтня 2022 року на 15 год. 30 хв., одночасно роз`яснено відповідачу ОСОБА_2 про необхідність до вказаного судового засідання висловити свою позицію стосовно подальшого розгляду справи, можливості її розгляду без участі представника відповідача, чи залучення ним іншого представника, участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції.
Разом з тим, у судове засідання, призначене на 24 жовтня 2022 року відповідач та його представник в черговий раз не з`явились. Від відповідача надійшла чергова заява про відкладення розгляду справи з посиланням на перебування його представника на військовій службі.
Відповідно до ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляду справи у судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку у випадках: 1) неявка у судове засідання учасника справи щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про прочини неявки, які судом визнано поважними.
В свою чергу сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, утриматися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідач та його представник були належним чином повідомлені про дату, час і місце призначеного засідання суду, а наведені відповідачем доводи про неможливість участі його представника у судовому засіданні у зв`язку із перебуванням на військовій службі за мобілізацією не є підставою для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви в судовому засіданні, оскільки відповідач не позбавлений права приймати участь у судовому засіданні особисто, а також надавати повноваження на представництво своїх інтересів будь-якій кількості осіб та будь-якому іншому представникові, а нез`явлення в судове засіданні учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.
За таких обставин, з врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, приймаючи до уваги те, що зазначена неявка представника співвідповідача не є першою неявкою, належних доказів щодо підтвердження поважності причин неявки у судове засідання не надано, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті, не відкладаючи розгляду справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.
При цьому суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасника справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Отже, з метою забезпечення розумних строків розгляду справи, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідача та його представника є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.
Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Як вбачається із постанови, 28.10.2019 року о 14 год.25 хв. в с. Яблуниця Івано-Франківської області біля готелю «Арніка» ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки УРАЛ 4320 реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого допустив зіткнення з пасажирським автобусом марки IVECO реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України.

У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії(бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 26 квітня 2012 року власником автобуса марки IVECO PEGASO, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_4 .

У відповідності до довіреності від 11 лютого 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Князевою Л.Р. та зареєстрованою в реєстрі за № 44, ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , укладати правочини щодо експлуатації та розпорядження належним йому транспортним засобом марки IVECO PEGASO, 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зокрема експлуатувати з правом використання за межами України, продати, обміняти, здати в оренду, за ціною та на умовах на розсуд уповноважених осіб, в тому числі укладати від імені власника договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, одержувати за ними належні власнику грошові суми, укладати договори страхування цивільної відповідальності власників автотранспорту, отримувати страхове відшкодування.

Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ №9707616 від 01 травня 2019 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу УРАЛ 4320 реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» (Страховик).Ліміт відповідальності за шкоду, завдану пошкодженням майна за даним полісом становить 100000,00 грн., розмір франшизи складає 2000,00 грн.

Відповідно до проведеного ПАТ «НАСК «Оранта» розрахунку страхового відшкодування від 18 грудня 2019 року за страховим актом №ОЦВ-19-09-16467/1 сума відшкодування, яке підлягає до виплати за полісом АМ №9707616 від 01 травня 2019 рокуза страховим випадком, що мав місце 28 жовтня 2019 року складає 40110,64 грн.

26 грудня 2019 року ПАТ «НАСК «Оранта» перерахувано на рахунок ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 4011,64 грн.
23 січня 2020 року позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою, в якій просив доплатити суму страхового відшкодування згідно наданих підтверджуючих документів, оскільки повнесені витрати перевищили суму стархового відшкодування.
30 січня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою, в якій вказав, що понесені ним витрати щодо відновлювального ремонту транспортного засобу марки IVECO PEGASO, реєстраційний номер НОМЕР_2 становлять понад 130000 грн. у зв`язку із чим просив здійснити повну виплату по відшкодуванню завданої шкоди із фонду захисту потерпілих.
У лютому 2020 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_4 , в особі ОСОБА_1 , який діяв на підставі довіреності від 11 лютого 2019 року, з метою врегулювання страхового випадку, що мав місце 28 жовтня 2019 року за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 9707616 від 01 травня 2019 року було укладено угоду про припинення зобов`язання переданням відступного.
Відповідно до умов даної угоди сторони погодили, що загальна сума страхового відшкодування, яка сплачується страховиком за полісом ОСЦПВВНТЗ АМ 9707616 від 01 травня 2019 року за страховою подією, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 та внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб IVECO PEGASO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 60110,64 грн. 26 грудня 2019 року страховиком було сплачено частину страхового відшкодування у сумі 40110,64 грн. Страховик зобов`язався доплатити потерпілій стороні узгоджену суму відшкодування у розмірі 20000 грн. у строк до 28 лютого 2020 року, після чого зобов`язання страховика за полісом АМ 9707616 від 01 травня 2019 року щодо події, яка мала місце 28 жовтня 2019 року вважаються припиненими.
Відповідно до проведеного ПАТ «НАСК «Оранта» розрахунку страхового відшкодування від 19 лютого 2020 року згідно страхового акту №ОЦВ-ЗГ-19-09-16467/2 сума страхового відшкодування, яка підлягає до виплати за страховим випадком від 28 жовтня 2019 року визначена у розмірі 20000 грн. Підставою для зменшення розміру відшкодування визначено Угоду про припинення зобов`язання переданням відступного.
24 лютого 2020 року ПАТ «НАСК «Оранта» листом за вих. №09-02-16/2104 повідомило позивача про прийняте рішення щодо доплати страхового відшкодування у розмірі 20000 грн. згідно угоди про припинення зобов`язання переданням відступного.
24 лютого 2020 року ПАТ «НАСК «Оранта» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 залишок узгодженого страхового відшкодування у сумі 20000 грн.
У відповідності до засвідченої ПАТ «НАСК «Оранта» копії протоколу огляду транспортного засобу від 11 листопада 2019 року в результаті ДТП, що мало місце 28 жовтня 2019 року транспортний засіб марки IVECO PEGASO, реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав наступні пошкодження: деформована ліва передня боковина; розбито скло лівої боковини; двері передні ліві деформація, розрив; розбите скло лівих передніх дверей; розбите скло ліве верхнє; передня панель розрив; розбите вітрове скло; розірвано передній бампер; пробитий радіатор; кришка капоту розрив; деформовані передні праві двері; деформовані сходи передні праві; деформоване крило переднє праве; деформована кришка багажника права; деформована кришка багажника права задня; деформована права ресора; розбито дублюючий покажчик повороту лівий та правий; деформовано підкрильник передній лівий; розбита передня права фара; розбитий покажчик повороту передній правий; розбите дзеркало переднє ліве; розірвано ковпак переднього правого колеса; деформовано механізм відкриття передніх правих дверей; деформована передня рама; наявний розрив внутрішньої правої панелі торпеди водія; розбите заднє ліве скло; деформована передня права стійка; розбитий передній лівий покажчик повороту; пошкоджено лакофарбове покриття крила переднього лівого колеса, а також можливі приховані пошкодження.

Вищенаведене також підтверджується долученим до матеріалів справи фотозвітом до протоколу огляду транспортного засобу від 11 листопада 2019 року.

З наданих позивачем в обгрунтування заявлених вимог видаткової накладної №3526 від 12 листопада 2019 року та акту надання послуг №3919 від 10 грудня 2019 року, вбачається, що ТзОВ «Трак Сота» на виконання умов договору №220716/1а від 22 липня 2016 року щодо ремонту транспортного засобу IVECO PEGASO, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 було реалізовано наступні автомобільні деталі: диск зчеплення вартістю 5650 грн.; амортизатор вартістю 2500 грн.; ресору вартістю 12000 грн.; радіатор двигуна вартістю 6800 грн.; віскомуфту вентилятора радіатора вартістю 14500 грн., а всього на загальну суму 41450 грн. та надано послуги по ремонту вказаного транспортного засобу, а саме: заміна диска зчеплення вартістю 4500 грн.; заміна амортизатора-800 грн.; заміна ресори-2200 грн.; ремонт системи охолодження та заміна радіатора-3500 грн.; заміна віскомуфти вентилятора радіатора-1500 грн.; зварювальні роботи- 2500 грн.; рихтувальні та малярські роботи-9749 грн., а всього на загальну суму 24749 грн.

Згідно товарного чеку від 10 грудня 2019 року вартість робіт по відновленню лакофарбового покриття транспортного засобу марки IVECO, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 6322 грн.

Відповідно до акту прийняття виконаних робіт(послуг) від 18 грудня 2019 року ПП ОСОБА_7 на замовлення ОСОБА_1 проведено наступні ремонті роботи по відновленню транспортного засобу марки IVECO, реєстраційний номер НОМЕР_2 : монтаж вітрового скла вартістю 6000 грн.; монтаж верхнього скла-800 грн.; монтаж бокового скла-1200 грн.; монтаж бокового переднього скла-1300 грн., а всього на загальну суму 9300 грн.

Згідно видаткової накладної №1112/1 від 11 грудня 2019 року СПД ОСОБА_8 відпущено ОСОБА_1 наступні автомобільні деталі: скло лобове до транспортного засобу IVECO PEGASO вартістю 22000 грн.; скло верхнє -1450 грн.; скло бокове кінцеве-4300 грн.; скло бокове переднє-6200 грн., а всього на загальну суму 33950 грн.

Отже, загальна сума матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу марки IVECO PEGASO реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті ДТП 28 жовтня 2019 року склала 115771 грн. (41450 грн.+24749 грн.+ 6322 грн.+ 9300 грн.+ 33950 грн. = 115771 грн.).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно до п.4 абз.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

У відповідності до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У пункті 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон №85/96-ВР)).

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі ст.999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Пунктом 1.3 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року (із змінами)(надалі- Закон №1961-IV) визначено, що потерпілі це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Згідно з ст.3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 9 Закону №1961-IV передбачено, що страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно зі ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону №1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У відповідності до п.36.6. ст.36 Закону №1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 600 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

При вирішенні даного спору суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц у якому зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Судом встановлено, що саме з вини відповідача ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки УРАЛ 4320 реєстраційний номер НОМЕР_1 28 жовтня 2019 року трапилася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки IVECO PEGASO реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 115771 грн.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ №9707616 від 01 травня 2019 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу УРАЛ 4320 реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», яке на підставі укладеної із ОСОБА_1 . Угоди про припинення зобов`язання переданням відступноговиплатило страхове відшкодування за вказаним страховим випадком у межах страхового ліміту у сумі 60110,64 грн.
Таким чином, суд приходить до переконання, що в даному випадку з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню в користь позивача матеріальна шкода, завдана пошкодженням транспортного засобу марки IVECO PEGASO реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті ДТП 28 жовтня 2019 року у розмірі 15771,00 грн., що визначений як різниця між фактичним розміром завданого матеріального збитку у сумі 115771 грн. та лімітом відповідальності страховика, зважаючи на те, що страхувальник у добровільному порядку погодився на виплату визначеного страховиком відшкодування, уклавши угоду про передання відступного, а тому суд не вбачає підстав для покладання у даному випадку на відповідача обов`язку щодо виплати недостатності страхового відшкодування у межах страхового ліміту. Також суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути франшизу за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у розмірі 2000,00 грн.

При цьому, суд приходить до переконання, що позивач, не будучи власником транспортного засобу марки IVECO PEGASO реєстраційний номер НОМЕР_2 , має право на відшкодування майнової шкоди завданої пошкодженням вказаного майна з урахуванням наступного.

Пунктом 1 ч.1 ст. 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння.

За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

За змістом ч.2 ст.1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху (див. висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14).

Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Відповідна правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1365цс17.

Як встановлено судом, на момент ДТП транспортний засіб IVECO PEGASO реєстраційний номер НОМЕР_2 перебував у користуванні позивача ОСОБА_1 на відповідній правовій підставі згідно довіреності, виданої ОСОБА_4 11 лютого 2019 року, а отже, останній має право вимоги до винної у ДТП особи у межах вартості завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, як особа, що володіє майном на законних підставах.

Позивачем заявлено також вимогу про стягнення на його користь грошового відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 30000 грн.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи те, що судом встановлено, що з вини водія відповідача пошкоджено транспортний засіб IVECO PEGASO реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні позивача на відповідній правовій підставі, очевидним є те, що останній зазнав негативних переживань та емоцій від пошкодження даного майна внаслідок протиправних дій відповідача.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування, суд враховує характер, тривалість та обсяг моральних страждань позивача з приводу пошкодження належного йому майна, істотність вимушених змін, що настали в житті ОСОБА_1 , який був позбавлений можливості експлуатувати транспортний засіб, отримувати дохід від його використання та змушений був затрачати свій час і докладати додаткові зусилля для відновлення порушеного права, що викликало у нього душевні хвилювання, неспокій, спричинило моральну напругу у сім`ї та спілкуванні із близькими, а тому виходячи із вимог розумності, добросовісності та справедливості, оцінює завдану позивачу моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.4 ст.12, ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях-ч.6 ст.81 ЦПК України.

Частиною першою ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Після залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» позивач не скористався своїм правом на зміну предмету позову та не заявив жодних позовних вимог до страховика.

Із врахуванням наведеного, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_9 на користь позивача 17771,00 грн. завданої матеріальної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди та 5000 грн. грошового відшкодування завданої моральної шкоди.

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає сплачений судовий збір у сумі 811,12 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 133, 223, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 1166,1187, 1192,1194 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди-задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 17771(сімнадцять тисяч сімсот сімдесят одну) гривню грошового відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та 5000(п`ять тисяч) гривень моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 811(вісімсот одинадцять) гривень 12 коп. сплаченого судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», місцезнаходження: 02081, вул. Здолбунівська, 7-Д, м. Київ, .
Повне судове рішення складено 03 листопада 2022 року.

Головуючий суддя: Т.Л. Ваврійчук