Гребінківський районний суд Полтавської області
_______________________________________________________________
Справа №: 528/802/22
У Х В А Л А

Іменем України

02.11.2022 м. Гребінка

02 листопада 2022 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Трохименка В.В., розглянувши у залі суду м.Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

27.10.2022 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач просить суд надати сторонам строк для примирення тривалістю шість місяців. Свою заяву обґрунтовує тим, що подружжя має дитину та відповідач бажає примиритися.

Представник позивача адвокат Потапенко А.М. на адресу суду подав заяву, у якій просить відмовити у наданні строку на примирення, оскільки викладені відповідачем у заяві обставини не відповідають дійсності. Крім того, позивач мобілізований та перебуває у лавах ЗСУ, в той час як відповідач, за її словами під час телефонних розмов з позивачем, чекає його смерті.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне відмовити у наданні строку на примирення.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.11 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що позивач категорично не має наміру примирятися із відповідачем, підтримувати шлюбні стосунки не бажає.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, та такі питання можуть вирішуватися виключно між подружжям.

Сімейний кодекс України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи інтереси позивача та відповідача, а також інтереси їх дитини, з врахуванням усіх фактичних обставин вважає неможливим вживати заходи до примирення подружжя.

На думку суду, примирення між подружжям неможливе, оскільки суперечить інтересам одного з них.

Виходячи з положення, яке визначено ч. 7 ст. 240 ЦПК України, суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Згідно з частиною 5 статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно з частиною 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, суд вважає що клопотання відповідача про надання строку на примирення не обґрунтовано, та є таким, що суперечить інтересам одного з них та таке суперечення має істотне значення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55, 56, 111, 112 СК України, ст.ст. 240, 247, 263, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання строку на примирення із ОСОБА_1 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет https://court.gov.ua/sud1605/.

Суддя Я. В. Татіщева