Провадження № 2/638/742/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Дзержинського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді - Цвіри Д.М.,

при секретарі Зінченко А.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

14 лютого 2022 року від відповідача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про зупинення провадження по вищезазначеній цивільній справі.

В обгрунтування заявленого клопотання ОСОБА_2 зазначено, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Далі відповідачем зазначено, що з позовних вимог ОСОБА_3 вбачається, що вона бажає визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою та як на підставу позову посилається на те, що нею було отримано у власність спірну квартиру та вона є новим власником спірної квартири. Раніше ця спірна квартира належала ОСОБА_5 на підставі права власності, тобто, ними було набуто право користування на цю квартиру на законних підставах, вони набули охоронюване законом право на мирне володіння майном як члени сім`ї ОСОБА_5 (дружина та син відповідно) - колишнього власника спірної квартири. Наразі, цей договір дарування квартири, на підставі якого позивач, як новий власник намагається визнати їх такими, шо втратили право користування оспорюється нами в судовому порядку по справі № 638/16057/20. Ухвалою суду від 11.12.2020 року по вказаній цивільній справі № 638/16057/20 було відкрито провадження, на теперішній час триває судовий розгляд і рішення не прийнято.

Отже, як вважає відповідач, ними було забагато раніше подано позовну заяву про визнання недійсним спірного договору дарування квартири та оспорювання права власності позивача на спірну квартиру, яка є предметом спору.

Також, ОСОБА_4 у листопаді 2020 року було подано заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви по цій справі із проханням заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо відчуження спірної квартири. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2020 року по справі N 638/15800/20 було задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову до подання позовної заяви та заборонено відчуження спірної квартири.

Постановою Харківського апеляційного суду від 17.06.2021 року з приводу забезпечення позову спірної квартири до позову по справі №638/15800/20 було зроблено наступний висновок: «...Зі змісту поданої до суду заяви про забезпечення позову, додаткових пояснень ОСОБА_2 , між сторонами існує спір про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 27.09.2019, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ХМНО Ємець І.О. про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48909737 від 27.09.2019 та номер запису про право власності 33434919 від 27.09.2019 ОСОБА_3 . Тобто, даний спір за своєю суттю є спором щодо права відповідача на спірне майно та відновлення права позивачів иа спірну квартиру...».

Вони є спадкоємцями першої черги за законом після ОСОБА_5 , прийняли спадщину та у разі визнання спірного договору дарування квартири від 27.09.19 недійсним і скасування державної реєстрації позивача на квартиру, отримують право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування, що зробить неможливим позбавлення їх права користування. Отже, у разі оспорювання ними права власності ОСОБА_3 на квартиру та скасування її державної реєстрації, квартира повернеться в «спадкову масу» та вони будуть спадкоємцями за законом після ОСОБА_5 і отримають право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за законом, шо буде включати в себе у тому числі їх право користування, володіння та розпорядження спірною квартирою.

Задоволення їх позовних вимог у справі № 638/16057/20 призведе до визнання недійсним договору дарування квартири та скасування державної реєстрації права власності позивача ОСОБА_3 на зазначену квартиру, наслідком чого буде відновлення їх права власності на спірну квартиру як спадкоємців ОСОБА_5 . Фактично вони оспорюють законність набуття позивача ОСОБА_3 права власності на спірну квартиру.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 33 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України 2004 року (стаття 251 чинного ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У разі задоволення позовних вимог по справі N9 638/16057/20 позивач ОСОБА_3 втрачає матеріально-правову підставу для звернення до суду про усунення перешкод, оскільки вона втратить право власності на спірну квартиру. Крім цього, буде також відновлено їх право власності на квартиру як спадкоємців попереднього власника. Тому, дані обставини вказують на взаємопов`язаність справ та об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до ухвалення рішення у іншій цивільній справі № 638/16057/20 та викликають обов`язок суду зупинити провадження по даній справі.

05.08.202 через канцелярію суду від представника позивача ОСОБА_3 адвоката Мірошника Романа Сергійовича надійли заперечення на клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження, в судовому засіданні, представник позивача підтримав заперечення від 05.08.2022.

В обгрунтування заперечень проти зупинення провадження по справі зазначено, що у своєму клопотанні ОСОБА_2 стверджує, що у разі задоволення позовних вимог по справі № 638/16057/20 позивач ОСОБА_3 втрачає матеріально-правову підставу для звернення до суду про усунення перешкод, оскільки вона втратить право власності на спірну квартиру. Також, ОСОБА_2 зазначає що ним та ОСОБА_4 забагато раніше було подано позовну заяву про визнання недійсним спірного договору дарування квартири та оспорювання права власності позивача по цій справі на спірну квартиру.

У нашому випадку не можна посилатися на об`єктивну неможливість розгляду цієї справи, не зважаючи на те що, триває судове провадження по іншої справі, у якій відповідачі намагаються визнати договір дарування квартири недійним. Підстави цих двох справ не пов`язані між собою у яких вирішуються різні питання. Дане твердження підкріплюється обставинами цієї справи, які викладені у позовній заяві, а саме цитата: «відповідачі в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і, взагалі, з 2017 року проживають в іншій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 ...», а також «важливим є уточнення що в рамках розгляду справи № 638/13328/19 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу було встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 з грудня 2017 року...». Такі обставини відсутні у іншій справі.

Слід також зазначити, що ОСОБА_3 набула право власності на квартиру 27.09.2019 р. за договором дарування від свого сина ОСОБА_5 . На момент набуття ОСОБА_3 квартири у особисту приватну власність, відповідачі вже понад одного року проживали в іншій квартирі. Про їх реєстрацію у своєї квартири ОСОБА_3 навіть і не здогадувалася, а дізналася про це, через деякий час від свого сина ОСОБА_5 . Саме тому, як це вказано у позовній заві по даній справі 30.09.2019 р., представником позивача за довіреністю було подано заяву про зняття з реєстрації місця проживання відповідачів до територіального підрозділу Центру надання адміністративних послуг м. Харкова Київського району на підставі припинення права користування житловим приміщенням у зв`язку з його відчуженням, а відповідачі були зняті з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Але рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/12779/20 від 02.02.2021 р. (Додаток 2 до позовної заяви) було скасовано запис про зняття з реєстрації ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , у зв`язку з чим ОСОБА_3 була вимушена знову звернутися з позовом у цій справі за захистом свого порушеного права, як власника вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном (ст.319 ЦПК України).

Таким чином, відповідачі по даній справі втратили право на користування квартирою ОСОБА_3 ще у 2018 році, тобто через один рік (як це передбачено ч.2 ст. 405 ЦК України) після переїзду до іншої квартири, а тому дана справа не може бути зупинена до вирішення справи №638/16057/20 через відсутність правових підстав посилатися на об`єктивну неможливість розгляду цієї справи, у зв`язку з наявністю доказів, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду цієї справи.

Більш того, позивачі звернулись до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним на прикінці 2020 року, тобто вже після того як втратили право на проживання у квартирі, яка на сьогоднішній час перебуває у власності позивача, а тому твердження ОСОБА_2 про те що ним та ОСОБА_4 забагато раніше було подано позовну заяву про визнання недійсним спірного договору дарування квартири не містять під собою достатньо правового обґрунтування та не може буди підставою для зупинення провадження по цій справі.

В зв`язку з чим, вважає завлене клопотання незаконними та необгрунтованими, доводи відповідача є надуманими та не підтвердженими, а тому у задоволенні зазначеного клопотання має бути відмовлено.

Суд, вивчивши клопотання, вислухавши заперечення предстаника позивача, оглянувши матеріали даної справи, вивчивши клопотання, дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу; надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення; прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: 1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу; 3) перебування учасника справи у довгостроковому службовому відрядженні; 4) розшуку відповідача в разі неможливості розгляду справи за його відсутності; 5) призначення судом експертизи; 6) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 87 цього Кодексу; 7) надходження заяви про відвід; 8) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; 9) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; 10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Положеннями ч. 1 ст. 252 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для зупинення провадження по справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Із диспозиції цієї статті вбачається про можливість суду призупинити провадження у справі тільки при наявності об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи. У той же час суду заборонено посилання на об`єктивну неможливість, коли зібрані докази дозволяють встановити обставини справи, які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду цивільної справи слід розуміти неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Згідно абз.4 п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що, визначаючи наявність передбачених статтею 201 України 2004 року (ст.251 чинного ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обоє 'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Такого висновку дійшов і Касаційний цивільний суд ВС України у своїй Постанові від 22.12.2021 року у справі №452/1872/20.

При цьому, доказів об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи відповідачем суду не надано, а тому, дана справа не може бути зупинена до вирішення справи №638/16057/20 через відсутність правових підстав посилатися на об`єктивну неможливість розгляду цієї справи, у зв`язку з наявністю доказів, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду цієї справи.

За таких обставин, суд не вважає за доцільне задовольняти дане клопотання, у зв`язку з його необґрунтованістю та відсутністю підстав для об`єктивної неможливості розгляду даного позову.

В даному випадку є всі процесуальні можливості розглянути цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - без зупинення провадження до розгляду іншої цивільної справи.

Керуючись ст.ст. 251, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - відмовити.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.М. Цвіра