КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

03 листопада 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 357/269/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/791/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левенця Б.Б.

суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.

розглядаючи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кошель Б.І., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ), Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євка Володимира Володимировича про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою (емфітезис) та скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому враховуючи заяву про зміну предмета позову, просив визнати недійсним договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) № б/н від 05 січня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки площею 2,1403 га з кадастровим номером :01:008:0024, яка розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право - право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) за № 30585626, внесений щодо земельної ділянки площею 2,1403 га з кадастровим номером :01:008:0024, яка розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, дата, час державної реєстрації: 04.03.2019 15:00:32; припинити право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) ТОВ «Шамраївський цукровий завод» на земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:0024; стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ Агрофірма «Матюші» понесені судові витрати. Справу розглянути за відсутності представника позивача (т. 1 а.с. 1-8, 90-91, 100-102).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2021 року у задоволенні вказаного позову відмовлено (т. 3 а.с. 4-16).

Не погодившись з рішенням районного суду, 29 жовтня 2021 року представник ТОВ Агрофірма «Матюші» - адвокат Тетеря С.І. звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просила зупинити апеляційне провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 357/6114/20, скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та змінити розподіл судових витрат (т. 3 а.с. 19-37).

02 листопада 2022 року до апеляційного суду від представника ТОВ Агрофірма «Матюші» - адвоката Тетері С.І. надійшло письмове клопотання про зупинення апеляційного провадження до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 357/8277/19. Пояснювала, що під час розгляду справи № 357/8277/19 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про наявність підстав для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з декількох підстав, зокрема, з підстави необхідності відступу від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16, яка була покладена в основу оскаржуваного рішення, про те, що виходячи з положень ст. 638 ЦК України, ст. 125, 126 ЗК України договір оренди землі, укладений після 01 січня 2013 року, набирає чинності з дня проведення державної реєстрації права оренди за цим договором. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 28 липня 2022 року у справі № 357/8277/19 була призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами у порядку письмового провадження на 12 жовтня 2022 року, а у подальшому перенесено на 23 листопада 2022 року (т. 3 а.с. 163-177).

У судовому засіданні представник ТОВ Агрофірма «Матюші» - адвокат Тетеря С.І. підтримала клопотання і просила його задовольнити.

Інші особи до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази. ОСОБА_2 була сповіщена шляхом направлення судової повістки на поштову адресу, ТДВ «Шамраївський цукровий завод» був сповіщений повідомленням на зазначену адресу електронної пошти адвоката Козачкова В.Л. та засобами телефонного зв`язку, державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євка В.В. сповіщено засобами телефонного зв`язку через адвоката Василенко Н.С. та повідомленням на електронну адресу, що забезпечують фіксацію такого повідомлення (т. 3 а.с. 154-158).

Проаналізувавши матеріали цивільної справи апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання про зупинення апеляційного провадження до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 357/8277/19 з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 10 частини 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з пунктом 14 частини 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини 1 ст. 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі може бути прийняття палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду до свого розгляду іншої справи у подібних правовідносинах (ст. 403 ЦПК України).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 червня 2022 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 357/8277/19 (провадження № 61-4935св21) за позовом ТОВ «Олійникова Слобода» до ОСОБА_3 , ТОВ Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної М.О. про визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та користування і внесення змін до договору оренди землі.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду виходив з наступного.

Верховний Суд України в постанові від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16 зробив правовий висновок про те, що учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Згідно зі статтями 125, 126 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин у справі № 6-643цс16) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникали з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, станом на час виникнення вказаних правовідносин, законодавчо були закріплені вимоги про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону № 1952-IV, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Таким чином, з урахуванням викладених норм, поняття «державна реєстрація договору» та «державна реєстрація речового права» є різними.

Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду констатує, що після внесення змін щодо відміни необхідності реєстрації самого договору оренди земельної ділянки, момент реєстрації майнових прав перестав впливати на момент набрання чинності таким договором.

Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за можливе відступити від висновків, викладених Верховним Судом України в постанові від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16, оскільки, на думку колегії суддів, договір оренди земельної ділянки набуває чинності з дня, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Крім того, колегія суддів зазначає, що статтею 125 та статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону № 1952-IV.

Разом з тим Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішенням Європейського суду з прав людини від 24 червня 2003 року № 44277/98 «Стретч проти Сполученого Королівства» встановлено, що «правомірні очікування» мають статус майна і позбавлення сторони правовідносин його правомірних очікувань є неприпустимим.

Таким чином, сторона договору оренди після його укладення першою отримує легітимні сподівання та правомірні очікування на законне завершення такої процедури, а також реалізацію права користування земельною ділянкою протягом всього погодженого строку за умови належного виконання сторонами договору його умов.

Перед колегією суддів постало питання стосовно того, чи мав власник земельної ділянки, за наявності підписаного договору з одним орендарем, навіть за умов якщо право оренди ще не виникло (не зареєстровано), право укладати договір оренди щодо цієї земельної ділянки з іншим орендарем?

У першого орендаря були легітимні очікування щодо виникнення в нього права оренди, незважаючи на наказ Міністерства юстиції України.

Виключна правова проблема полягає також у тому, що у Верховному Суді перебувають на розгляді цивільні справи № 357/8283/19 (провадження № 61-4693св21), № 357/8232/19 (провадження № 61-3948св21), № 357/8085/19 (провадження № 61-8104св21), № 357/8239/19 (провадження № 61-551св21), які стосуються, в тому числі, проблематики юрисдикції розгляду позовних вимог юридичної особи - орендаря про витребування майна в іншої юридичної особи - орендаря, які виникли із правовідносин на підставі договорів оренди земельної ділянки, укладених з фізичною особою, та які поєднані з позовними вимогами про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного з фізичною особою - власником земельної ділянки.

Правова проблема полягає у: 1) відсутності висновку Великої Палати Верховного Суду щодо юрисдикції спорів, у яких одночасно заявлені позовні вимоги юридичною особою про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між фізичною особою, яка є власником земельної ділянки і орендодавцем, та юридичною особою - орендарем, а також позовні вимоги про витребування земельної ділянки, заявлені юридичною особою до юридичної особи; 2) наявності різних рішень Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справах, де предмет, суб`єктний склад та підстави в зазначених справах є подібними із цією справою; 3) значній кількості спорів, що перебувають на розгляді в судах та можуть бути винесені на вирішення суду, де предмет, суб`єктний склад та підстави в зазначених справах є подібними із цією справою.

Аналіз судової практики свідчить про те, що суди застосовують різний підхід до вирішення питання юрисдикції в такій категорії справ.

Також перед колегією суддів постало питання стосовно того, чи повинні суди в сукупності з іншими обставинами справи оцінювати також правомірність рішення Міністерства юстиції України, ухваленого під час розгляду скарги орендодавця, за наслідками якої було скасовано рішення про державну реєстрацію прав, хоча такої позовної вимоги позивач і не заявляв.

Вказане свідчить про існування різного підходу між судовими колегіями різних судових палат Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду до розуміння та тлумачення норм щодо юрисдикції спорів за участі юридичних та фізичних осіб, які виникли в результаті оспорювання договорів оренди земельних ділянок та в подальшому їх витребування у орендаря - юридичної особи, щодо періоду чинності договорів оренди землі, а також залежності чинності таких договорів від державної реєстрації права оренди.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 28 липня 2022 року прийнято для продовження розгляду та призначено до розгляду цивільну справу № 357/8277/19 (т. 3 а.с. 166-173).

Відповідно до вимог частини 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 ст. 389 ЦПК України, підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, визнано, серед іншого, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без врахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Правовідносини у справі № 357/8277/19 є подібними з даною справою за предметом та підставами позову, умовами застосування правових норм.

Рішенням суду першої інстанції, що є предметом даного апеляційного перегляду, відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог саме з підстав відсутності порушеного права позивача, оскільки державна реєстрація права оренди земельної ділянки за позивачем була скасована, а чинність договору оренди є пов`язаною з державною реєстрацією.

Таким чином, клопотання представника позивача ТОВ Агрофірма «Матюші» - адвоката Тетері С.І. про зупинення апеляційного провадження у справі є обґрунтованим, тому підлягає задоволенню в частині зупинення провадження у даній справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 357/8277/19.

Керуючись ст.ст. 43, 251, 253 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2021 року у справі № 357/269/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 357/8277/19.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 04 листопада 2022 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

І.М. Рейнарт