Справа № 461/3901/22
Провадження № 2/461/1125/22
У Х В А Л А

07.11.2022 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі головуючого судді Стрельбицького В.В., розглядаючи матеріали цивільної справи №461/3901/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільної сумісної власності,

встановив:

У провадження Галицького районного суду міста Львова в складі головуючого судді Стрельбицького В.В., після задоволення самовідводу іншому головуючому, надійшли матеріали цивільної справи цивільної справи №461/3901/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільної сумісної власності.

Під час вивчення матеріалів справи встановлено, що позивач звертається до суду з приводу встановлення наведеного вище факту задля подальшого вирішення питання поділу спільного майна (спільної сумісної власності) придбаного чоловіком та жінкою, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, зокрема квартири АДРЕСА_1 .

Також встановлено, що під головуванням судді Стрельбицького В.В. в Галицькому районному суді м. Львова розглядалася об`єднана справа №461/4597/22 (провадження №3/461/2752/22) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 (відповідача у наведеній вище цивільній справі), де в якості потерпілої виступала ОСОБА_1 , тобто позивач у справі №461/3901/22.

Безпосереднім предметом дослідження у наведеній справі про адміністративне правопорушення було перевірка порушення ОСОБА_2 заборони на вхід та перебування в місці проживання (перебування) у АДРЕСА_2 , та заборони в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою, не дотримання ОСОБА_2 встановлених обмежень щодо ОСОБА_1 .

За результатами розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення суддею Стрельбицьким В.В. винесено постанову, якою ОСОБА_2 визнано винним за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень 00 копійок (протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 153876 від 26.08.2022). Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 496 гривні 20 копійок судового збору. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушенняза протоколом серії ВАВ № 050389 від 26.08.2022 закрито.

В процесі розгляду даної справи суддею встановлювалися та перевірялися обставини належності наведеного вище спірного об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .

Зокрема, у постанові за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення прямо зазначено наступне.

«Таким чином, та обставина, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 не звільняє його від обов`язку виконати терміновий заборонний припис та залишити дану квартиру, оскільки згідно матеріалів справи постраждала особа ОСОБА_1 проживає у цій квартирі. Разом з тим, суд не може не відзначити, те, що виносячи наведений припис, відповідна посадова особа повинна була оцінити фактичні стосунки осіб яких даний припис стосується, а також оцінити доцільність застосування обмежень, в контексті недопущення інших прав осіб, зокрема права на мирне володіння належним їм майном.

Крім того, суд не ставить під сумнів наявність у ОСОБА_2 документів, які засвідчують належність йому квартири у АДРЕСА_2 .»

Таким чином, в процесі розгляду наведеної справи про адміністративне правопорушення встановлено факти які, серед іншого, просить встановити та перевірити у цивільній справі позивач і які нерозривно пов`язані між собою та мають для неї преюдиціальне значення.

Виходячи з наведеного, встановлено, що факти які підлягають дослідженню та перевірці в ході розгляду даної цивільної справи (предмет доказування) нерозривно пов`язані з фактами яким вже надано оцінку у іншій справі під головуванням судді Стрельбицького В.В. Отже, наведене може дати сторонам підстави вважати, що позиція суду у цивільній справі вже сформована, що, у свою чергу, може викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судового розгляду.

Матеріали справи свідчать про те, що об`єктивне вирішення даної справи має важливе значення для обох сторін.

Відповідно до положень ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 9 ст. 40 ЦПК України, питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Неупередженість є основоположним принципом і необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків та виявляється як у змісті судового рішення, так і в усіх процесуальних діях, що передують його прийняттю.

У контексті ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У розумінні ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

З огляду на основні засади судочинства і практику Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду, відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання і поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивного критерію, Європейський суд з прав людини вказує, що такий визначається на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтею 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, дотримуватися правил суддівської етики.

Відповідно до статей 1, 3 Кодексу суддівської етики, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб, на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, його поведінка була бездоганною.

Статтею 7 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя повинен старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

У пункті 49 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що судді у своїй діяльності повинні керуватися принципами професійної поведінки.

Стосовно правил поведінки судді Консультативна рада європейських суддів вважає, що кожний окремий суддя повинен робити все можливе для підтримання судової незалежності на інституційному та особистому рівнях; судді повинні поводитися гідно при виконанні посадових обов`язків; вони повинні забезпечувати високий ступінь професійної компетентності, мати високий рівень професійної свідомості та виконувати свої обов`язки ретельно (пункт 50 Висновку Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи № 3 (2002).

Зазначені обов`язки судді є професійними стандартами, що формують модель поведінки, яку суддя повинен ставити за мету і якої повинен дотримуватися.

Як неодноразово роз`яснював Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Згідно п.5 ч.1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 статті 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Отже, наявність наведених вище обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді та наведені положення ЦПК України, Бангалорських принципів поведінки суддів, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексу суддівської етики зобов`язують головуючого, заявити самовідвід.

При цьому з поданої заяви вбачається, що її подача обумовлена необхідністю забезпечення демонстрації неупередженості (безсторонності) суду за об`єктивними критеріями, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Враховуючи вищенаведені доводи та мотиви, а також обставини справи, що можуть зумовити виникнення в її учасників сумнівів у безсторонності та неупередженості головуючого, зокрема те, що головуючий вже висловив свою думку щодо обставин які входять до предмету доказування у даній справі під час розгляду справи про притягнення відповідача до відповідальності у який позивач виступала потерпілою, зокрема надав оцінку факту належності стороні спірного об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , а також обставинам спільного проживання сторін, що позивач нерозривно пов`язує із заявленим нею предметом позову, суд приходить до висновку про неможливість в даному випадку збереження ознаки безсторонності та неупередженості суду, а відтак з метою уникнення будь-яких можливих сумнівів щодо об`єктивності розгляду справи та ухвалення кінцевого рішення у сторін у справі, подана заява підлягає задоволенню.

Крім цього, ухвалюючи дане рішення, суд враховує необхідність дотримання принципу забезпечення розумних строків розгляду справи. Зокрема, суд виходить з того, що невідкладний розгляд заяви про самовідвід не порушить прав учасників процесу та в повній мірі забезпечить дотримання зазначеного принципу судом.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260 ЦПК України, -

постановив:

Заяву задовольнити.

Відвести суддю Стрельбицького Віталія Вікторовича від участі у цивільної справи №461/3901/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільної сумісної власності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.