Провадження № 22-ц/801/1624/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 рокуСправа № 127/14169/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу №127/14169/18 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко Олени Юріївни, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

за апеляційною скаргою Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівського району Київської області на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2022 року, повний текст якої складено 19 липня 2022 року, ухвалене у складі судді Іщук Т. П.,

встановив:

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко О. Ю. щодо виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2022 року, якою зобов`язано перерахувати заборгованість з аліментів у виконавчому провадженні №57759438, за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що у Васильківському ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває на виконанні ВП №57759438 з примусового виконання виконавчого листа №127/14169/18, виданого 23 жовтня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11 червня 2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

ОСОБА_1 зазначила, що за час перебування цього листа на виконанні, вона жодного разу не отримала вірну довідку-розрахунок (нарахування, виплата і заборгованість з аліментних платежів по виконавчому провадженні № 57759438). Крім того, Васильківський ВДВС на її заяви не відповідає, а про хід виконавчого провадження вона може дізнатись лише після заяв до Урядового контакт-центру.

Так, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2022 року в справі №127/14164/18 скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко О. Ю. задоволено частково та зобов`язано головного державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко О. Ю., в проваджені якої перебуває виконавче провадження №57759438 з виконання виконавчого листа №127/14169/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, здійснити перерахунок заборгованості з аліментів, виправивши допущені у довідці-розрахунку (нарахування, виплата із заборгованість з аліментних платежів, виконавче провадження №57759438) за період з 11 червня 2018 року по 01 липня 2021 року помилки (зазначені у мотивувальні частині ухвали суду). В решті скарги відмовлено.

Заявник вказала, що вона зверталась із заявою до Урядового контактного центру із скаргою з приводу невиконання органами державної виконавчої служби вищевказаного рішення суду. У зв`язку з чим, 20 червня 2022 року отримала листа на її звернення, яким повідомлено про виконання вищевказаної ухвали суду від 19 січня 2022 року, а саме здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів.

Однак, заявник вказує, що довідка-розрахунок від 27 травня 2022 року № 57759438, яка була долучена до вищевказаного листа є аналогічна довідці-розрахунку, яка була складена державним виконавцем до винесення ухвали суду від 19 січня 2022 року. Тобто, державним виконавцем не було здійснено виправлення помилок, зазначених в ухвалі суду, а тому рішення суду залишилось не виконаним.

За таких обставин просила визнати бездіяльність головного державного виконавця Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко Олени Юріївни щодо виконання нею ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2022 року та зобов`язати її виконати вимоги вищевказаної ухвали суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2022 року скаргу задоволене частково.

Визнано неправомірну бездіяльність головного державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко Олени Юріївни щодо виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2022 року, якою зобов`язано державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості з аліментів, виправивши допущені у довідці - розрахунку (нарахування, виплата і заборгованість з аліментних платежів, виконавче провадження №57759438) за період 11.06.2018-01.07.2021 помилки ( зазначені у мотивувальній частині ухвали суду).

В решті вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт вказує, що ухвала суду постановлена із порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права та матеріального права, а тому повинна бути скасована. Вважає що державним виконавцем дотримані вимоги чинного законодавства. .

16 вересня 2022 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вказала, що ухвала суду першої інстанції законна та обґрунтована, просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу просила залишити без задоволення а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області та боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду скарги були повідомлений завчасно та належним чином, а тому згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

По справі встановлено, що 23 жовтня 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі рішення суду від 11 вересня 2018 року в цивільні справі №127/14169/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 11 червня 2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.5).

Даний виконавчий лист знаходиться на виконанні у Васильківському ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

29 липня 2021 року головним державним виконавцем Назаренко О. Ю. здійснено розрахунок заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа від 23 жовтня 2018 року, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки доходу, за період з 11 червня 2018 року по 01 липня 2021 року, відповідно до якого заборгованість по аліментам станом на 01 липня 2021 року становить 21 192,89 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком від 29 липня 2021 року № 57759438, вих. 32396.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2022 року у справі №127/14164/18 скаргу стягувача ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко О. Ю. задоволено частково та зобов`язано головного державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко О. Ю., в проваджені якої перебуває виконавче провадження № 57759438 з виконання виконавчого листа №127/14169/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, здійснити перерахунок заборгованості з аліментів, виправивши допущені у довідці-розрахунку (нарахування, виплата із заборгованість з аліментних платежів, виконавче провадження №57759438) за період з 11 червня 2018 року по 01 липня 2021 року помилки (зазначені у мотивувальні частині ухвали суду). В решті скарги - відмовлено (а.с.6-8).

Вказана ухвала отримана органом ДВС 05 травня 2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

З листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13 червня 2022 року № Б-2773-УГЛ слідує, що державним виконавцем по виконавчому провадженні №57759438 здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2022 року. В підтвердження чого до листа долучено довідку-розрахунок від 27 травня 2022 року № 57759438 (а.с.9-12).

Дослідивши вказані дві довідки розрахунки від 29 липня 2021 року № 57759438, вих.32396 та від 27 травня 2022 року № 57759438, судом першої інстанції правильно встановлено, що вказані довідки - розрахунки є тотожними та не містять розбіжностей, окрім дати їх складення.

Вказані обставини свідчать про те, що державним виконавцем не було здійснено перерахунку заборгованості по аліментам за період з 11 червня 2018 року по 01 липня 2021 року по виконавчому провадженні 57759438 та допущені помилки, про які вказані в ухвалі суду від 19 січня 2022 року, не виправлено, тобто ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2022 року залишилась не виконаною.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення обов`язкове до виконання.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вказувалося ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2022 року в справі №127/14164/18 зобов`язано державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості шляхом внесення виправлень, які зазначені в мотивувальній частині ухвали суду. Однак, державним виконавцем помилки не виправлено.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що права стягувача на виконання рішення суду є порушеними, бездіяльність державного виконавця при виконанні судового рішення неправомірною, а скарга в цій частині є обґрунтованою.

Що стосується вимог заявника про зобов`язання державного виконавця Васильківського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Києва) виконати вимоги ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 19 січня 2022 року в справі № 127/14169/18, то суд вірно звернув увагу, що, як вказувалося, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Саме на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" покладене примусове виконання рішень (ст. 5 Закону України « Про виконавче провадження»).

Верховний Суд у постанові від 15.01.2020 у справі № 910/7221/17 зазначив, що в силу приписів Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» виконавця.

Тобто виконання судового рішення є обов`язком державного виконавця в силу закону. Крім того, суд вже зобов`язував державного виконавця вчинити певні дії (виправити помилки в довідці-розрахунку), однак судове рішення не виконане, помилки не виправлені, а тому зобов`язання державного виконавця виконати ухвалу суду, якою зобов`язано його здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів, тобто зобов`язати вчинити те, що зобов`язано вже вчинити не є ефективним способом захисту цивільних прав та інтересів стягувача.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Разом з тим суд першої інстанції вірно звернув увагу, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом та заявник не позбавлена права звернутися з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Крім того, слід звернути увагу, що статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень та заявник також вправі реалізувати визначені права.

З урахуванням встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмовити у задоволенні скарги в цій частині.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 375, 381,382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої Апеляційну скаргу Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівського району Київської області залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник