Справа № 296/4038/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"27" вересня 2022 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до підприємства "Красно" засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» про розірвання трудових відносин,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира із позовом до підприємства "Красно" засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» у якому просить розірвати трудові відносини між ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2 ) та Підприємством «Красно» засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), датою звільнення вважати 16.06.2022; зобов`язати підприємство «Красно» засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» внести запис до трудової книжки про звільнення ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2 ) з посади менеджера із збуту та видати трудову книжку ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2 ). Також просить стягнути судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 2017 року перебувала у трудових відносинах з підприємством "Красно" засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів», а з 2019 року перебувала у декретній відпустці. Позивач неодноразово зверталася до підприємства "Красно" засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» із заявами про звільнення з роботи за власним бажанням до закінчення декретної відпустки. Дана необхідність виникла у зв`язку з влаштуванням на іншу роботу. Відповіді від підприємства "Красно" засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» не отримала, всі поштові повідомлення повернулися з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. Встановлення факту припинення трудових відносин з колишнім роботодавцем позивачу необхідно для влаштування на іншу роботу.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19.07.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що вона бажала вийти на роботу для подальшого звільнення за власним бажанням, отримання трудової книжки для подальшого працевлаштування, однак підприємство відсутнє за місцем свого розташування, приміщення зачинені, працівники відсутні. Засновник підприємства вказав про свою необізнанність щодо місця перебування керівника, а питання звільнення працівника не відноситься до компетенції засновника.

Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 19.07.2022 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за місцезнаходженням відповідача (а.с. 46,47,56).

Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 13.09.2022 (а.с.53,54).

У судове засідання 12.09.2022 та 27.09.2022 відповідач не з`явився.

Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру підприємців та організацій України від 05.07.2022 року значиться юридична особа: Підприємство "Красно" засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» (); розташовується за адресою: м.Житомир, вул. Київська, 74; керівником з 05.12.2007 року є ОСОБА_3 (а.с. 41).

Засновниками підприємства "Красно" є Житомирська обласна рада Українського фонду "Реабілітації інвалідів" та Бенефіціарний власник (контролер) - ОСОБА_4 .

Відомості про перебування підприємства "Красно" засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» як юридичної особи у процесі припинення у реєстрі відсутні.

Також судом встановлено, що 09 березня 2019 року було укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище - « ОСОБА_7 » (а.с.29).

Так, ОСОБА_1 з 2017 року перебуває у трудових відносинах з підприємством «Красно» засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів», що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та відомостями з Реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України (а.с. 17-19, 20-24).

З 2019 року ОСОБА_1 перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , де в графі батько вказано ОСОБА_5 , а в графі мати ОСОБА_1 (а.с.57).

02 червня 2022 року ОСОБА_1 направила на адресу відповідача підприємства «Красно» засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» заяву про переривання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 15.06.2022 року, що підтверджується описом вкладення до цінного листа (а.с.13, 14).

Однак вказана заява була повернута на адресу позивача без вручення з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.16).

Також 02 червня 2022 року ОСОБА_1 направила на адресу відповідача підприємства «Красно» засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» заяву про звільнення з 16.06.2022р. за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується описом вкладення до цінного листа (а.с. 9,10).

Вказана заява також була повернута на адресу позивача без вручення з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.12).

Крім того, з приводу порушення процедури звільнення та отримання трудової книжки ОСОБА_1 зверталася із заявами до Управління Держпраці у Житомирській області, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Головного Управління Національної поліції в Житомирській області, Головного управління ДПС у Житомирській області та до Житомирської обласної прокуратури, однак, вказані звернення не призвели до позитивних результатів.

За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру". Стаття 8 Конвенції "захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом". Поняття "приватне життя" в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на "приватне життя" (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" (Oleksandr Volkov v. Ukraine, N 21722/11, § 165).

У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року N 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року N 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року N 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.

В силу положень ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Правила ведення трудових книжок, внесення записів та їх виправлення у трудових книжках працівників мають виконуватися з урахуванням чітко визначених правил встановлених Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним Наказом Міністерством юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. №58 (далі - Інструкція №58) та Постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993р. № 301 (далі - Постанова № 301).

Згідно з п.п. 2 та 3 Постанови № 301 при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Відповідно до п.п. 1.1 Інструкції № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно п. 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Згідно ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За правилами, встановленими ч. 3 та 6 статті 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах "C.G. та інші проти Болгарії" ("C. G. and Others v. Bulgaria", заява N 1365/07, § 39), "Олександр Волков проти України" ("Oleksandr Volkov v. Ukraine", заява N 21722/11, § 170).

Частиною другою статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить розірвати трудові відносини з підприємством «Красно» за власним бажанням, у зв`язку зі звільненням з посади менеджера зі збуту на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України, оскільки має намір влаштуватися на іншу роботу.

В силу положень ст.81 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

З боку відповідача суду не надано будь-яких доказів на спростування обставин, на які посилається позивач.

Вбачається, що позивач намагалася вирішити питання виходу на роботу та звільнення у встановленому законодавством порядку та з дотриманням визначених строків, однак керівництво відповідача відсутнє за адресою реєстрації підприємства, відповідач не отримує поштову кореспонденцію за місцем знаходження, що позбавляє позивача можливості на реалізацію своїх трудових прав, а саме на розірвання трудових відносин шляхом подання відповідної заяви роботодавцю та отримання трудової книжки з відповідним записом.

Отже, на підставі викладеного, з урахуванням порушення права позивача на звільнення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання трудових відносин між підприємством «Красно» засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» та ОСОБА_1 , у зв`язку зі звільненням позивачки за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України підлягають задоволенню.

Також підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання відповідача внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 , про звільнення з посади менеджера із збуту у відповідності до вимог ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України з 16.06.2022 р. та видати трудову книжку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1984,80 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 265, 273, 274-279, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати трудові відносини між ОСОБА_9 та підприємством «Красно» засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» з 16.06.2022 р.у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади менеджера із збуту за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Зобов`язати підприємство «Красно» засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 , про звільнення з посади менеджера із збуту у відповідності до вимог ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України з 16.06.2022 р.

Зобов`язати підприємство «Красно» засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» видати ОСОБА_1 трудову книжку.

Стягнути з підприємства «Красно» засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1984,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Підприємство "Красно" засноване Житомирською обласною радою Українського фонду «Реабілітації інвалідів», адреса: м. Житомир, вул. Київська, буд. 74, .

Cуддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 03.10.2022.