Номер провадження: 22-ц/813/1760/22
Справа № 492/1286/17
Головуючий у першій інстанції Варгаракі С. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 492/1286/17

Номер провадження: 22-ц/813/1760/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Зеніної М.О.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою адвоката Сокалюка Всеволода Петровича, діючого від імені ОСОБА_2 , на рішення Арцизького районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Варгаракі С.М. 29 липня 2020 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить надати йому додатковий строк в один місяць для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 693 від 27.11.2015 року, складений Арцизьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею - 6,86 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області. Він є спадкоємцем вказаної земельної ділянки за заповітом.

Оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі позивач не має можливості, з підстав пропущення встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач вказує, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, у зв`язку з тим, що він із спадкодавцем не є родичами. Він взагалі не знав про смерть спадкодавця та про існування заповіту. У серпні 2017 року позивачу секретарем Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області було повідомлено про смерть спадкодавця, а також, що померла ОСОБА_3 на його ім`я склала заповіт, яким заповіла йому належну їй на праві приватної власності земельну ділянку.

Позивач, коли звернувся до нотаріальної контори дізнався, що пропущено встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим звернувся із даною позовною заявою до суду (Т. 1, а. с. 2 - 4).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Крім того, просив суд стягнути суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу.

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву відповідач не визнає позовні вимоги. Посилається на те, що про існування заповіту йому стало відомо вже після прийняття ним спадщини. При оформленні ним спадщини Виноградівською сільською радою Арцизького району Одеської області не надавалися відомості про існування заповіту. Крім того, заповіт було внесено до спадкового реєстру після смерті спадкодавця. Також відповідач не погоджується з твердженнями позивача про те, що він не знав про існування заповіту, оскільки позивач є одним із засновників Фермерського господарства «Лібера», у якого на праві оренди перебуває зазначена в заповіті земельна ділянка.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 29 липня 2020 року задоволено вищевказаний позов ОСОБА_1 ..

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк в один місяць з дня набрання чинності рішення суду для подачі ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі - 640,00 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 09.03.2011 року секретарем Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області посвідчено заповіт, згідно якогоОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку, площею - 6,86 га., яка розташована на території Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області, і належить їй на праві приватної власності, згідно державного акту серія І-ОД № 067725.

ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все її майно.

Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1536/02-14 від 09.09.2017 року, виданою Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області.

Враховуючи те, що позивач не був обізнаний про існування заповіту на його ім`я, залишеного спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , заяву про відмову від спадщини позивач не подавав, в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, суд вважав поважними причини пропуску позивачем терміну для прийняття спадщини та можливим визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (Т. 2, а. с. 5 - 7).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Сокалюк Всеволод Петрович, діючий від імені ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить вищевказане рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) спірна земельна ділянка знаходиться в оренді Фермерського господарства «Лібера», серед засновників якого є позивач. Тому, позивач не міг не знати про смерть ОСОБА_3 ; 2) відсутні поважні причини пропуску строку прийняття спадщини, які є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини; 3) заповіт не був належним чином зареєстрований, з`явився тільки коли ОСОБА_2 почав оспорювати право користування спадковою земельною ділянкою. Суд не дослідив обставин щодо реєстрації заповіту в Спадковому реєстрі. Негативні наслідки дій посадової особи органу місцевого самоврядування суд поклав на відповідача; 4) до участі у справі не залучено інших спадкоємців синів померлої, секретаря сільської ради (Т. 2, а. с. 41 - 44 зворотна сторона).

2.6 Позиція позивача в апеляційному суді

Адвокат Афанасьєв Анатолій Олександрович, діючий від імені ОСОБА_1 , у відзиві на апеляційну скаргу просить останню залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Представник позивача посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Зазначає, що: 1) недоведеним є твердження відповідача про те, що позивач не міг не знати про наявність заповіту. Вказані заперечення відповідача ґрунтуються тільки на припущеннях; 2) у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не повинні досліджуватися обставини складення заповіту, його посвідчення; 3) суд залучає співвідповідачів тільки за заявою позивача. Інші особи можуть вступити у справу як треті особи, які заявляють або які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Обидва сини відповідача відмовилися від спадщини на користь свого батька, який є відповідачем по даній справі (Т. 2, а. с. 57 60).

3. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддям від 23.09.2020 року визначено склад колегії суддів для розгляду справи: - головуючий суддя Ващенко Л.Г.; - судді Вадовська Л.М., Колесніков Г.Я. (Т. 2, а. с. 51).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 29 липня 2020 року (Т. 2, а. с. 52 52 зворотна сторона).

27 жовтня 2020 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу адвоката Афанасьєва Анатолія Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 (Т. 2, а. с. 57 60).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.11.2020 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду справи та призначено вказану справу до розгляду (Т. 2, а. с. 68).

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 у відставку, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддям від 06.08.2021 року визначено склад колегії суддів для розгляду справи: - головуючий суддя Заїкін А.П.; - судді Вадовська Л.М., Колесніков Г.Я. (Т. 2, а. с. 79 79 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.08.2021 року справу прийнято до провадження головуючого судді Заїкіна А.П. (Т. 2, а. с. 80 80 зворотна сторона).

У судовому засіданні, яке відбулося 09.12.2021 року адвокат Сокалюк В.П., діючий від імені ОСОБА_2 , підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги. Адвокат Афанасьєв А.О,, діючий від імені ОСОБА_1 , вимоги апеляційної скарги не визнав. Підтримав викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

Справа призначалася до розгляду неодноразово.

У судовому засіданні, призначеному на 27.10.2022 року, проведеному в режимі відеоконференції поза приміщеннями суду із застосування власних технічних засобів, адвокат Сокалюк В.П., діючий від імені ОСОБА_2 , підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Інші учасники справи участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції не взяли. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення правової позиції сторін у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

4. Мотивувальна частина

4.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Сокалюка В.П., діючого від імені ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

4.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (Т. 1, а. с. 6). Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все її майно. Відповідно до заповіту від 09.03.2011 р., посвідченого секретарем Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області, ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку, площею - 6,86 га., яка розташована на території Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області, і належить їй на праві приватної власності згідно державного акту серія І-ОД № 067725 (Т. 1, а. с. 7).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1536/02-14 від 09.09.2017 року, виданою Арцизькою районною державної нотаріальною конторою Одеської області, позивачу - ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск ним строку для подання заяви про прийняття спадщини (а. с. 9).

Згідно відповіді Арцизької районної державної нотаріальною контори Одеської області спадкоємцями померлої ОСОБА_3 за законом є: - чоловік ОСОБА_2 , який подав заяву про прийняття спадщини; - син - ОСОБА_5 подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь чоловіка померлої відповідача ОСОБА_2 ; - син - ОСОБА_6 подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь чоловіка померлої - відповідача ОСОБА_2 .. Свідоцтво про право на спадщину за законом видано 21.02.2017 р. на Ѕ частину земельної ділянки, площею - 6,64 га.. Позивач - ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини за заповітом на земельну ділянку, площею - 6,86 га., звернувся - 09.09.2017 р. (Т. 1, а. с. 191).

З досліджених судом першої та апеляційної інстанції матеріалів спадкової справи № 574/2015, заведеної 19.12.2015 року щодо майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що спадкоємцями ОСОБА_3 за законом є: - чоловік - ОСОБА_2 , який подав заяву про прийняття спадщини; - син - ОСОБА_5 , який подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь чоловіка померлої; - син - ОСОБА_6 , який подав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь чоловіка померлої.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 18.01.2017 р., ухваленим по іншій справі № 492/1408/16-ц, визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею - 6,86 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області, і залишилася після смерті його дружини - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т. 1, а. с. 65 - 67). До участі у вказаній справі ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, залучений не був.

09.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом (Т. 2, а. с. 245). Проте, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском строку подачі заяви про прийняття спадщини (Т.2, а. с. 245).

Допитана у суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_7 , яка як секретар Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області посвідчувала заповіт ОСОБА_3 від 09.03.2011 р., пояснила суду, що ОСОБА_1 не був обізнаний про існування заповіту.

Між сторонами по справі виникли спадкові правовідносини щодо визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

4.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

4.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог посилався на те, що про заповіт, який померла ОСОБА_3 залишила на його користь, він дізнався лише у серпні 2017 року від секретаря Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області. Причиною пропуску строку для прийняття ним спадщини стала його необізнаність про смерть ОСОБА_3 , яка не є його близькою родичкою.

При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, з яким погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19).

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5).

Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , яка як секретар Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області посвідчувала заповіт ОСОБА_3 від 09.03.2011 р., пояснила суду, що ОСОБА_1 не був обізнаний про існування заповіту.

З матеріалів спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_3 не вбачається, що нотаріус повідомляв спадкоємця ОСОБА_1 про наявність заповіту.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Враховуючи обставини справи щодо наявності заповіту на користь позивача як спадкоємця за заповітом частини майна померлої ОСОБА_3 , недобросовісну поведінку відповідача та нотаріуса, а також наведені позивачем причини, які є об`єктивними та істотними труднощами, суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України, дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що наявні правові підстави для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від яких не відступив Верховний Суд у постановах від 21 вересня 2020 року по справі № 130/2517/18, від 22 лютого 2022 року по справі № 644/7785/19.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів також враховує практику Верховного Суду, згідно якоїокрім основних принципів цивільного судочинства справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства - «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про обізнаність позивача про наявність заповіту, з тих підстав, що він є одним з учасників фермерського господарства, яке орендує спірну земельну ділянку. Саме по собі участь у заснуванні фермерського господарства автоматично не свідчить про обізнаність позивача про наявність заповіту, вказані доводи не доведені належними та допустимими доказами.

Доводи апелянта щодо дефектів при посвідченні заповіту колегія суддів відхиляє, оскільки вони не є предметом спору по даній справі.

Доводи апеляційної скарги про незалучення до участі у справі інших спадкоємців синів померлої ОСОБА_3 є неспроможними, оскільки встановлено, що останні відмовилися від спадщини на користь відповідача по даній справі.

Вищевказані доводи апелянта не мають наслідком скасування рішення суду першої інстанції, зводяться виключно до необхідності переоцінки доказів. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується апеляційний суд.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

4.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Сокалюка Всеволода Петровича, діючого від імені ОСОБА_2 , є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Сокалюка Всеволода Петровича, діючого від імені ОСОБА_2 , відсутні.

4.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Сокалюка Всеволода Петровича, діючого від імені ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 29 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 07 листопада 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе