Справа №613/1745/21 Провадження № 2/613/121/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Сеник О.С.,

за участю секретаря судового засідання Горіної К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області цивільну справу № 613/1745/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації),-

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» (далі по тексту ПрАТ «Альфа Страхування», позивач) звернулось до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач), в якому просить: 1) стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» 13681,38 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації); 2) стягнути з відповідача на користь позивача 2270,00 грн судового збору.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 31.05.2019 між ПрАТ СК «АЛЬФА СТАРХУВАННЯ» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 340.0000066.214.9207, яким застраховано транспортний засіб RENAULT MASTER, д.н.з НОМЕР_1 . 23.06.2019 в м. Дніпро по вул. Краснопільська, 15 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного застрахованого автомобіля RENAULT MASTER, д.н.з НОМЕР_1 та транспортного засобу марки DAF ТЕ95ХF, д.н.з. НОМЕР_2 з причепом CHEREAU CD-382G д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2019 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні ДТП. В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб RENAULT MASTER, д.н.з НОМЕР_1 , власник якого ОСОБА_2 звернулась до ПрАТ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Представник позивача вказав, що з метою визначення вартості відновлювального ремонту вказаного пошкодженого автомобіля було проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу, а також отримано рахунок № НОМЕР_4 від 03.07.2019, згідно з яким вартість ремонту пошкодженого автомобіля RENAULT MASTER, д.н.з НОМЕР_1 складає 27631,85 грн. Позивачем складено страховий акт № 0697.206.19.01 на суму 27631,85 грн. та здійснено виплату на користь СТО, що підтверджується платіжним дорученням №20865 від 15.07.2019.

Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано водія транспортного засобу DAF ТЕ95ХF, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , а його цивільно-правова відповідальність була застрахована згідно з полісом АО000200656 та АО00877660 у ТДВ «Міжнародна СК», позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Однак, ТДВ «Міжнародна СК» виплатило позивачу лише 11950,47 грн. Також відповідачем було перераховано на користь позивача 2000,00 грн., що дорівнює розміру франшизи полісу відповідача.

Позивач вважає, що у відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, оскільки сплачено лише частину шкоди на суму 13950,47 грн, тому залишок суми матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає 13681,38 грн., у зв`язку з чим просить суд стягнути вказані кошти з відповідача.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 23.11.2021 позовну заяву ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов.

Ухвалою суду від 13.12.2021задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 про продовження строку для подання відзиву. Продовжено відповідачу строк для подання відзиву 20 днів, який обчислюється з дня отримання відповідачем копії даної ухвали.

Ухвалою суду від 13.12.2021 частково задоволено заяву відповідача ОСОБА_1 про залучення третіх осіб. Залучено до участі у цивільній справі № 613/1745/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ». У задоволенні заяви ОСОБА_1 про залучення в якості третьої особи ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою суду від 13.12.2021 задоволено клопотання представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» про витребування доказів. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрейдінг-Дніпро» акт виконаних робіт по проведеному ремонту пошкодженого транспортного засобу RENAULT MASTER, д.н.з НОМЕР_1 згідно з рахунком № АДС-006511 від 03.07.2019.

06.01.2022 ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні вимог ПрАТ «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) відмовити в повному обсязі. Зазначив, що позивачем не визначено правову природу суми, яку він намагається стягнути в судовому порядку (регрес чи суброгація, які є різними видами права вимоги, не є тотожними поняттями, їх правове регулювання здійснюється різними положеннями ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заявленої до відшкодування шкоди. Так, згідно з матеріалами справи (актом огляду пошкодженого автомобіля, заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, схемою ДТП) в результаті вчиненого відповідачем ДТП автомобіль ОСОБА_2 отримав єдине пошкодження деформацію задньої правої двері в центральній частині. Однак, у наданому позивачем рахунку-фактурі зазначено, що пошкоджена кришка багажника, вартість якої складає 18567,54 грн. З вказаного рахунку-фактури не вбачається, на який автомобіль та у зв`язку з чим він виданий, він містить розбіжності щодо класу автомобіля (у п.9 рахунку-фактури зазначено про автомобіль класу седан, однак, автомобілі RENAULT MASTER не бувають седанами, а є лише фургонами). Крім того, до позову не надано жодного обґрунтування щодо статусу, експертності, повноважень ТОВ «Автотрейдінг Дніпро», яке видало вказаний рахунок-фактуру. Отже, вказаний рахунок-фактура, на думку відповідача, не є належним доказом у справі та не є достовірним та беззаперечним обґрунтуванням розміру шкоди, заявленої до відшкодування.

Вказує, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ТДВ «МСК», ліміт страхового відшкодування складав 100000 грн. Сума страхового відшкодування, перерахована ТДВ «МСК» на рахунок позивача (11950,47 грн.) та загальна сума заявленого матеріального збитку (27631,85 грн.) не перевищують ліміту страхового відшкодування. При цьому, статтею 1194 ЦК України передбачено обов`язок особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою лише у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування шкоди. Отже, оскільки заявлений позивачем розмір шкоди не перевищує ліміту відповідальності відповідно до полісу, а позивач не є потерпілим, позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_1 , є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

26.01.2021 представником позивача надано відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначила, що рахунок-фактура від 03.07.2019 № АДС-006511 є належним доказом у справі, оскільки у ньому чітко зазначено номер транспортного засобу НОМЕР_1 , та платника ОСОБА_2 , що свідчить про те, що згідно з цим рахунком оплачено ремонт саме автомобіля RENAULT MASTER д.н.з. НОМЕР_1 . Посилання відповідача на пошкодження ним задньої правої двері вказаного транспортного засобу, а не кришки багажника, як вказано у рахунку, на думку представника позивача, не є значимим, оскільки вказаний автомобіль є фургоном, кришка якого складається з двох дверей-правої та лівої, а наведені посилання відповідача є лише маніпулюванням поняттями.

Пояснила, що позивач на виконання свого обов`язку про страхове відшкодування визначив вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля на основі його огляду, про що склав акт огляду, отримав від потерпілого рахунок ТОВ «Автотрейдінг-Дніпро» № АДС-006511 від 03.07.2019, та на підставі договору страхування, заяви страхувальника і страхового акту, в якому визначено вартість ремонту транспортного засобу, погоджена зі страхувальником, здійснив виплату страхового відшкодування на ТОВ «Автотрейдінг-Дніпро».

Вказала, що відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до позивача як страховика за договором майнового страхування, перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток, - в межах фактичних затрат. Вказане право вимоги позивач реалізував, звернувшись до страховика (ТДВ «МСК») відповідальної особи ( ОСОБА_1 ), у розмірі 27631,85 грн. У свою чергу, статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» установлено обмеження щодо відшкодування шкоди страховиком витрати щодо відновлювального ремонту транспортного засобу відшкодовуються з урахуванням зносу останнього. Таким чином, ТДВ «МСК», будучи обмеженим законом у виплаті страхового відшкодування, мало виплатити страхове відшкодування лише з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, і виконало обов`язок за договором обов`язкового страхування та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплативши страхове відшкодування в розмірі 11950,47 грн. Тому, на думку позивача, різницю між реальними збитками (27631,85 грн.) та відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (11950,47 грн.) на підставі ст.1194 ЦК України повинна відшкодувати особа, яка завдала збитків ОСОБА_1 .

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 27.01.2022 задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано у ТДВ «МСК» копію страхової справи щодо здійснення останнім виплат на адресу ПрАТ «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» за полісом АО 000200656 по страховій події ДТП 23.06.2019, а також інформацію щодо здійснення ТДВ «МСК» виплат на адресу ПАТ «СК «Альфа Страхування» за полісом 000200656 по страховій події ДТП, яка мала місце 23.06.2019 за участю автомобілів RENAULT MASTER, д.н.з НОМЕР_1 (власник ОСОБА_2 ) та DAF TE95XF д.н.з. НОМЕР_2 з причепом CHEREAU CD382G д.н.з. НОМЕР_5 (водій ОСОБА_1 ).

01.02.2022 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у яких він зазначив, що рахунок-фактура № АДС-006511 від 03.07.2019 не є належним доказом заявленого до відшкодування розміру шкоди, посилаючись на те, що примітка у рахунку « НОМЕР_1 » не містить інших ідентифікуючих ознак автомобіля, а також посилаючись на розбіжності у класі автомобіля (у рахунку зазначено «седан», в той час як RENAULT MASTER належить до класу «фургон») та у формулюванні пошкоджень (згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 були пошкоджені задні праві двері, а не «кришка багажника», як вказано в рахунку). Доводи позивача про те, що ТДВ «МСК» здійснено ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу, є виключно припущеннями позивача, які не є підставою для стягнення з ОСОБА_1 різниці між сумою, сплаченою позивачем ОСОБА_2 та сумою, сплаченою ТДВ «МСК» позивачеві.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій до суду письмовій заяві просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У поданому письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 29.05.2018, ОСОБА_2 є власником автомобіля RENAULT MASTER, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.9).

31.05.2019 між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «СК «Альфа Страхування» укладено договір № 340.0000066.214.9207 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу RENAULT MASTER д.н.з. НОМЕР_1 , термін дії договору з 02.06.2019 по 01.06.2020 (а.с.5).

Як вбачається з постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпро від 10.07.2019 по справі № 204/4560/19, 23 червня 2019 року в м. Дніпро по вул. Краснопольській, 15 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF ТЕ95ХF, д.н.з. НОМЕР_2 з причепом CHEREAU CD-382G д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль RENAULT MASTER, д.н.з НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, а ОСОБА_1 порушив п.10.9 Правил дорожнього руху.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 340 грн. (а.с.6).

23.06.2019 ОСОБА_2 повідомила страховика про страховий випадок, а 24.06.2019 подала до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (справа № 0697.206.19), в якій вона письмово повідомила страхову компанію про ДТП, яка відбулася 23.06.2019 о 23:22 год. за участю автомобіля RENAULT MASTER, д.н.з НОМЕР_1 та транспортного засобу CHEREAU CD-382G д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , навела перелік отриманих пошкоджень свого автомобіля подряпина з вм`ятиною на задній правій двері, та вказала, що виплату страхового відшкодування слід здійснити шляхом перерахування на СТО.

Як зазначено у заяві у графі «детальний опис події», 21.06.2019 автомобіль ОСОБА_2 був поставлений на охоронюваній території, 23.06.2019 о 23:00 год. на мобільний телефон ОСОБА_2 надійшов телефонний дзвінок від охорони території з повідомленням про ДТП, а саме, автомобіль типу «фура» з причепом в`їхав у припаркований автомобіль ОСОБА_3 та пошкодив задні праві двері. ОСОБА_2 викликала поліцію, яка запротоколювала ДТП, та повідомила страхову компанію (а.с.7-9).

10.07.2019 провідним фахівцем відділу виплат ПрАТ «Альфа страхування» Міхайловським А. складено страховий акт № 0697.206.19.01 (розпорядження на виплату), відповідно до якого сума страхового відшкодування, виплаченого ОСОБА_2 у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу RENAULT MASTER, д.н.з НОМЕР_1 , згідно з рахунком № АДС-006511 від 03.07.2019, становить 27631,85 грн. (а.с.12).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування згідно з цим актом, до складу вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля увійшли: вартість запчастин (з урахуванням зносу) 22202,14 грн., вартість робіт 4079,71 грн., вартість матеріалів 1350,00 грн.

При цьому, згідно з розрахунком, вартість відновлювального ремонту в сумі 27631,85 грн. визначена з урахуванням зносу (зворотній бік а.с.12).

В обгрунтування вказаної вартості в страховому акті страховик послався на рахунок ТОВ «Автотрейдінг-Дніпро» № АДС-006511 від 03.07.2019.

Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Автотрейдінг-Дніпро» № АДС-006511 від 03.07.2019, до складу вартості відновлювального ремонту в сумі 27631,85 грн. увійшли: матеріали для покраски 1250,00 грн., кришка багажника 18567,54 грн., комплект кліпс 1990,00 грн., заміна задньої двері 665,00 грн., збірка та розбірка задньої двері 350,00 грн., пофарбування задньої двері 1050,00 грн., підготовка до пофарбування 1225,00 грн., молдінг задньої двері 315,00 грн., мийка автомобіля (кузов, салон) 172,67 грн., всього 25585,05 грн., з урахуванням знижки без ПДВ 23026,54 грн., разом з ПДВ 27631,785 грн..

Покупцем у вказаному рахунку-фактурі зазначена ОСОБА_2 , у примітці вказаний номер транспортного засобу НОМЕР_1 (а.с.11).

15.07.2019 ПрАТ «СК «Альфа страхування» сплачено на рахунок ТзОВ «Автотрейдінг Дніпро» суму в розмірі 27631,85 грн. - страхове відшкодування за автомобіль Рено НОМЕР_1 , страховий акт № 0697.206.19.01, страхувальник ОСОБА_2 , згідно з рахунком № АДС-006511 від 03.07.2019.

Матеріалами справи підтверджено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ТДВ «Міжнародна СК» згідно з полісом АО 000200656 (на автомобіль DAF ТЕ95ХF, д.н.з. НОМЕР_2 ), ліміт за шкоду майну 100000 грн., та полісом № АО 000877660 (на причеп CHEREAU CD-382G д.н.з. НОМЕР_3 ), ліміт за шкоду майну 100000 грн..

Як вбачається з виписок по особовому рахунку ПрАТ «Альфа страхування», 19.11.2019 Товариством з додатковою відповідальністю «МСК» було сплачено позивачеві суму в розмірі 11000,00 грн. як сплату страхового відшкодування згідно з актом № 15459 від 08.11.2019, регресний платіж по справі № 0697/2019, а 04.12.2019 суму в розмірі 950,47 грн. (а.с. 16, 17).

13.08.2019 ОСОБА_1 сплачено на рахунок ПрАТ «Альфа страхування» 2000,00 грн., призначення відшкодування шкоди в порядку регресу по справі № 0697/2019 (а.с.18).

Таким чином, позивач отримав від ТДВ «МСК» суму в загальному розмірі 11950,47 грн., від ОСОБА_1 2000,00 грн. (франшиза).

Вважаючи, що різницю між сплаченою позивачем сумою на рахунок ТзОВ «Автотрейдінг-Дніпро» та фактично отриманою позивачем сумою повинен відшкодувати ОСОБА_1 , ПрАТ «Альфа-Страхування» звернулось до суду з цим позовом.

За змістом положень ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом, згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

З огляду на викладене, суд зазначає, що особою, фінансово відповідальною за відшкодування збитків, завданих ОСОБА_1 , є його страховик - третя особа ТДВ «МСК».

Предметом позову є вимога про відшкодування частини завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 13681,38 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, учасники справи мають декілька зобов`язань :

- договірне зобов`язання між позивачем ПрАТ «Альфа Страхування» і потерпілою ОСОБА_2 - за договором добровільного майнового страхування;

- деліктне зобов`язання між потерпілою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 - із завдання шкоди внаслідок ДТП;

- договірне зобов`язання між відповідачем ОСОБА_1 і третьою особою ТДВ «МСК» - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що на виконання договору добровільного майнового страхування позивач сплатив (перерахував на адресу фактичного виконавця послуг ТзОВ «Автотрейдінг Дніпро») страхове відшкодування у розмірі 27631,85 грн.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є заснованими на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з п.36.4 ст.36 цього Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку .

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З огляду на викладене, суд зазначає, що суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є третя особа - страховик відповідача, оскільки обов`язок страховика відшкодувати завдану шкоду виникає з факту завдання застрахованою особою такої шкоди.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Як зазначалось вище, відповідно до страхових полісів серії АО 000200656 та полісом № АО 000877660, із лімітом 100 000 грн кожен, які були чинними на дату страхового випадку, страховиком відповідача ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП була третя особа ТДВ «МСК».

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі, зокрема, несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 по справі № 755/18006/15-ц, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З огляду на вказане, Велика Палата Верховного Суду погодилась з доводами відповідача, який заперечував проти відшкодування вже виплаченого позивачем потерпілій страхового відшкодування, оскільки вважав, що саме на третю особу як страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування.

Суд зауважує, що страховий ліміт, зазначений у страховому полісі ОСОБА_1 серії АО № 000877660 на прицеп CHEREAU д.н.з. НОМЕР_7 (100000 грн.) повністю покриває загальну суму страхового відшкодування, виплачену позивачем потерпілій ОСОБА_2 (27631,85 грн.), а відтак, відсутні підстави для покладення на ОСОБА_1 обов`язку відшкодування позивачу виплаченого потерпілій страхового відшкодування.

При цьому, позивач ПрАТ «Альфа Страхування» не реалізував свого права звернення до суду з позовом до ТДВ «МСК», а звернувся до суду з цим позовом про стягнення недоплаченої суми з ОСОБА_1 ..

Доказів того, що ТДВ «МСК» було прийнято рішення про відмову у виплаті решти страхового відшкодування, сплаченого позивачем ТзОВ «Автотрейдінг Дніпро» в рахунок ремонту автомобіля ОСОБА_2 , з підстав, передбачених ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», або з підстав, передбачених абз. 2 п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем не надано.

Доказів того, що відповідачем уже було частково використано страхову суму в розмірі 100000 грн., і частини, що залишилась, недостатньо для покриття страхового відшкодування для ОСОБА_2 , позивачем також не надано.

Суд відмічає, що згідно з матеріалами справи, ТДВ «МСК» не приймало рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, а навпаки, здійснило виплату позивачеві частини страхового відшкодування в сумі 11950,47 грн., що свідчить про фактичне визнання ним свого обов`язку з виплати страхового відшкодування за страховим випадком, що стався за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ..

ОСОБА_1 , у свою чергу, виконав свій обов`язок щодо компенсування франшизи, передбачений п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 по справі № 359/2309/17, майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).

Щодо посилань позивача на ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та встановлені нею законодавчі обмеження щодо відшкодування шкоди страховиком ТДВ «МСК», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З огляду на викладене, позивач стверджує, що ТДВ «Міжнародна СК» була обмежена законом у виплаті страхового відшкодування ПрАТ «СК «Альфа Страхування» у повному обсязі завданої майнової шкоди, а мала виплатити страхове відшкодування лише з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу. У свою чергу, решта завданої майнової шкоди, у відповідності до ст. 1194 ЦК України, повинна бути відшкодована ОСОБА_1 як особою, яка завдала шкоди, при цьому, застрахувала свою майнову відповідальність.

Разом з тим, доказів того, що ТДВ «МСК» відшкодувало позивачеві частину страхової виплати на ремонт автомобіля ОСОБА_2 , розмір якої визначено виходячи саме з фізичного зносу транспортного засобу, позивачем до матеріалів справи не надано.

Натомість, виходячи зі змісту розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № 0697.206.19.01 (розпорядження на виплату) від 10.07.2019, сума страхового відшкодування в розмірі 27631,85 грн. визначена вже з урахуванням зносу транспортного засобу. Так, згідно з цим актом, до складу вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля в сумі 27631,85 грн. увійшли: вартість запчастин (з урахуванням зносу) 22202,14 грн., вартість робіт 4079,71 грн., вартість матеріалів 1350,00 грн. (зворотній бік а.с. 12).

Відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності.

За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Однак, клопотання про витребування копії страхової справи або інших доказів, які б вказували на те, що ТДВ «МСК» здійснено виплату саме з урахуванням встановлених законом обмежень відповідальності страховика (з урахуванням зносу транспортного засобу), позивачем ПрАТ «Альфа Страхування» подано не було.

За клопотанням ОСОБА_1 ухвалою суду від 27.01.2022 було витребувано у ТДВ «МСК» інформацію та копію страхової справи щодо здійснення останнім виплат на адресу ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» за полісом АО 000200656 по страховій події ДТП 23.06.2019, яка мала місце 23.06.2019 за участю автомобілів RENAULT MASTER, д.н.з НОМЕР_1 (власник ОСОБА_2 ) та DAF TE95XF д.н.з. НОМЕР_2 з причепом CHEREAU CD382G д.н.з. НОМЕР_5 (водій ОСОБА_1 ), однак, Товариством з додатковою відповідальністю «Міжнародна СК» витребуваних доказів до суду не надано.

Клопотання про повторне витребування цих доказів або про застосування до ТДВ «МСК» заходів процесуального примусу у зв`язку з ненаданням витребуваних судом доказів сторонами не подано.

Суд зауважує, що в силу ч. 2 ст. 13, ч. 7 ст. 81 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Отже, позивачем не доведено, що різниця між страховою виплатою та загальною сумою завданої шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, виникла саме внаслідок законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, або що страховий ліміт за полісом серії АО № 000877660 не покрив суми страхового відшкодування, виплаченого позивачем потерпілій.

З огляду на викладене, позивачем не доведено наявності підстав для стягнення суми в розмірі 13681,38 грн. саме з ОСОБА_1 .

Беручи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалюючи це судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення ЄСПЛ по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по цій справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи позивача та відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

З огляду на норми ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням висновку суду про відмову в задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 247, 259, 263-265, 274-279, 354, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації),- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (уразі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ», адреса: 02156, м. Київ, вул. Кіото, 25, офіс 203.

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ», адреса: 61001, м. Харків, просп. Гагаріна, 41/2, корпус 8, офіс 1-12.

Повне судове рішення складено 10.11.2022.

Суддя О.С. Сеник