ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/7/22 Номер провадження 22-ц/814/2505/22Головуючий у 1-й інстанції Вітківський М.О. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Клюєвої Ірини Станіславівни

на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 05 травня 2022 року, ухвалене суддею Вітківським М.О., повний текст рішення складено 09 травня 2022 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 суму боргу за кредитним договором «351149-А» від 25.08.2018 року у розмірі 9 569,55 грн., з яких: 6 905,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 663,65 грн. -нараховані проценти, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2 270,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 25.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН» було укладено електронний кредитний договір «351149-А». Згідно із зазначеним договором відповідач отримав від ТОВ «СС ЛОУН» кредит у розмірі 7 000,00 грн. для власних потреб на строк до 22.09.2018 року за стандартною процентною ставкою 1,33 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, (п.п.2.1.1 - 2.1.3 договору). Кредитні кошти були перераховані відповідачу у безготівковій формі на вказану ним банківську картку. Підписання даного договору з відповідачем відбувалося в електронному вигляді. При реєстрації ОСОБА_1 25.08.2018 року йому було згенеровано особистий цифровий підпис. Цим підписом відповідач надав пряму та безумовну згоду з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «СС ЛОУН». У встановлений термін 22.09.2018 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. У подальшому ОСОБА_1 та ТОВ «СС ЛОУН» було укладено 27 додаткових угод до зазначеного кредитного договору (пролонгацій). Так, додатковою угодою №27 від 02.04.2019 року було продовжено строк дії договору до 12.04.2019 року. Умовами додаткових угод до кредитного договору (пролонгації) сторони узгодили, що у період дії продовження кредитного договору по 12.04.2019 року позичальник сплачує кредитору проценти за звичайною процентною ставкою 1,33% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 478,80%. У встановлений строк повернення кредиту 12.04.2019 року відповідач не виконав свої боргові зобов`язання, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором у розмірі 6 509,90 грн. - за тілом кредиту та 2 663,65 грн. - нараховані проценти. Зазначає, що 25.06.2019 року між ТОВ «СС ЛОУН» та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС" було укладено договір факторингу №, згідно з яким ТОВ «СС ЛОУН» відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором «351149-А» від 25.08.2018 року на загальну суму 9 569,55 грн. ТОВ «СС ЛОУН» направило ОСОБА_1 лист від 25.06.2019 року про відступлення права грошової вимоги за договором «351149-А2 від 25.08.2018 року ТОВ «ФІНФОРС». Таким чином, згідно договору факторингу позивач викупив у ТОВ «СС ЛОУН» всі грошові вимоги стосовно відповідача та набув право стягувати заборгованість з боржника.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 05 травня 2022 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» суму боргу за кредитним договором «351149-А» від 25.08.2018 року в розмірі 9 569,55 грн., із яких: 6 905,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 663,65 грн. - нараховані проценти.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» судовий збір у сумі 2 270,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач ТОВ «ФІНФОРС» набув право вимоги до ОСОБА_1 . Між сторонами існують цивільні правовідносини та у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання за договором порушено майнові права ТОВ «ФІНФОРС». Позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем зобов`язання за договором, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи і тому суд першої інстанції визнав, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором всього у розмірі 9 569,55 грн. Доводи сторони відповідача, які викладені у відзиві на позов, суд першої інстанції визнав необґрунтованими.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Клюєва І.С., посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що копії витягу з реєстру виданих позик, скрін-шоти з особистого кабінету відповідача, договір з ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» та роздруківки з сайту, на які посилається суд в оскаржуваному рішенні, не є належними і достовірними доказами того факту, що відповідач дійсно отримав позику і, відповідно, що договір позики є укладеним. Отже, суд першої інстанції неправильно застосував ст. ст. 1046, 1047 ЦК України та взагалі не застосував п.п. 1.3,1.13, 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Національного Банку України від 21.01.2004 р. №22. Крім того, в матеріалах справи відсутній реєстр прав грошових вимог. Витяг з додатку №1 до договору факторингу не є належним та допустимим доказом переходу права вимоги до позивача, оскільки не є реєстром, підписаним обома сторонами договору, а фактично є набраним позивачем текстом, підписаним одноособово за допомогою факсимільного підпису. Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджували б наявність у ТОВ «ФІНФОРС» права вимоги до ОСОБА_1 , відповідно право на позов взагалі відсутнє. Також зазначає, що судом першої інстанції неправильно досліджено матеріали справи, внаслідок чого прийнято в якості належного та допустимого доказу про укладення договору роздрукований позивачем текст договору без електронного підпису ОСОБА_1 . При цьому, судом проігноровано, що матеріали справи взагалі не містять доказів видачі одноразового цифрового підпису, не надано жодної правової оцінки вказаній обставині.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 25.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 укладено «Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту» №351149-А (а.с. 27-33).

Кредитний договір про надання фінансового кредиту був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті Товариства: www.ccloan.ua, в тому числі https://www.ccloan.ua/vuridichna-informatsiya/.

Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства позичальник надав усі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору та проставив відмітку про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, що відповідає Закону України «Про захист персональних даних» та рекомендаціям Уповноваженого ВРУ з прав людини щодо застосування положень цього Закону.

Враховуючи те, що договір укладався відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», примірник кредитного договору був наданий позичальнику в його особистому кабінеті на сайті Товариства.

Згідно з умовами даного договору ОСОБА_1 отримав від ТОВ «СС ЛОУН» кредит у розмірі 7 000,00 грн. для власних потреб на строк до 22.09.2018 року за стандартною процентною ставкою 1,33 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, (п.п.2.1.1 - 2.1.3 договору). Кредитні кошти були перераховані відповідачу у безготівковій формі на вказану ОСОБА_1 банківську картку, що підтверджується копіями витягу з реєстру виданих позик, скрін-шотів з особистого кабінету відповідача (а.с. 16-26, 91).

Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, проте, у подальшому відповідачем та ТОВ «СС ЛОУН» було укладено 27 додаткових угод до зазначеного кредитного договору (пролонгацій). Так, додатковою угодою №27 від 02.04.2019 року було продовжено строк дії договору до 12.04.2019 року (а.с. 34-89).

Умовами цієї додаткової угоди до кредитного договору (пролонгації) сторони узгодили, що у період дії продовження кредитного договору по 12.04.2019 року позичальник сплачує кредитору проценти за звичайною процентною ставкою 1,33% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 478,80% (а.с. 34-89).

У встановлений строк повернення кредиту 12.04.2019 року ОСОБА_1 не виконав свої боргові зобов`язання, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором у розмірі 6 509,90 грн. - за тілом кредиту та 2 663,65 грн. - нараховані проценти, що підтверджено відповідною довідкою ТОВ «СС ЛОУН» від 25.06.2019 року №25/06-С (а.с. 90).

25.06.2019 року між ТОВ «СС ЛОУН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» укладено договір факторингу №, згідно з яким ТОВ «СС ЛОУН» відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС», в тому числі, і право вимоги за кредитним договором між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 «351149-А» від 25.08.2018 року на загальну суму 9 569,55 грн. (а.с. 112-120).

ТОВ «СС ЛОУН» направило ОСОБА_1 лист від 25.06.2019 року про відступлення права грошової вимоги за договором «351149-А2 від 25.08.2018 року ТОВ «ФІНФОРС» (а.с. 121).

Суд першої інстанції встановив, що 25.08.2018 року «Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту» №351149-А укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

При цьому, судом першої інстанції враховані висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 25.06.2019 року ТОВ «СС ЛОУН» направило відповідачу лист про продаж його боргу ТОВ «ФІНФОРС» (а.с. 121), тому ТОВ «ФІНФОРС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 . Між сторонами існують цивільні правовідносини та у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання за договором порушено майнові права ТОВ «ФІНФОРС». Станом на 25 червня 2019 року відповідач порушив умови договору, належним чином не виконавши взяті на себе зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 122).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).

Аналізуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Згідно ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно матеріалів справи, за умовами публічної пропозиції ТОВ «СС «ЛОУН» клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний номер клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці. Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта.

Згідно умов договору №351149-А від 25.08.2018 року позичальник при реєстрації на сайті кредитодавця зобов`язаний вказувати повні точні та достовірні відомості, включаючи персональні дані, визнавати електронні документи, складені кредитодавцем і позичальником (заявки, договори, акти та інше) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», як документи складені в простій письмовій формі відповідно до законодавства України. Правила розміщені на сайті кредитодавця за посиланням htpp://ccloan.ua/ua/pravila. На момент укладення договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з текстом Правил.

З врахуванням викладеного, колегія суддів виходить з того, що примірний договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та Правила надання коштів в кредит, що розміщені у вільному доступі на веб-сайті ТОВ "СС ЛОУН" www.ccloan.ua в розділі https://www.ccloan.ua/yuridichna-informatsiya є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання:

1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди;

2) електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом;

3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно матеріалів справи, договір між ТОВ «СС «ЛОУН» та ОСОБА_1 №351149-А від 25.08.2018 року був підписаний позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був надісланий на номер телефону, зазначений при реєстрації на сайті кредитодавця. Крім того, у період з 21.09.2018 року по 02.04.2019 року відповідач за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН» уклав з останнім 27 додаткових угод до кредитного договору про продовження строку його дії (з угодами щодо автопролонгації кредитного договору), якими сторони щоразу продовжували строк користування кредитом, змінювали розмір процентної ставки, реальної річної процентної ставки, графік платежів тощо.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, щодоговір між ТОВ «СС «ЛОУН» та ОСОБА_1 №351149-А від 25.08.2018 року є укладеним в електронній формі, ТОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало йому кредит у розмірі 7 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано враховані висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів того, що договір позики є укладеним, а матеріали справи взагалі не містять доказів видачі одноразового цифрового підпису, то ці доволи не спростовують висновків суду з наведених вище підстав.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка станом на 25.06.2019 року складає: 6 905,90 грн. -тіло кредиту; 2 663,65 грн. - заборгованість за відсотками, а всього 9 569,55 грн.

Згідно ст.526 ЦК України передбачена обов`язковість виконання зобов`язань та виконання їх належним чином.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України.

За приписами частин 1, 2 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За змістом ст. ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував вказані положення закону та правильно дійшов до висновку про укладення між ТОВ «СС «ЛОУН» та ОСОБА_1 договору про надання кредиту в електронній формі та про наявність заборгованості ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням зобов`язання, яка підлягає стягненню.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів переходу права вимоги, то такі доводи є безпідставними з врахуванням наступного.

За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

При цьому, відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1ст. 1078 ЦК України).

Відповідно до пункту 1.1 договору факторингу № від 25 червня 2019 року, укладеного між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» (а.с. 112-120), останнє зобов`язалося передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «СС ЛОУН», а ТОВ «СС ЛОУН» зобов`язалося відступити ТОВ «ФІНФОРС» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за яким настав до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання, проценти, комісію, неустойку та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «СС ЛОУН».

Витяг з реєстру прав грошових вимог від 25 червня 2019 року (а.с. 117), який є додатком №1 до вказаного договору факторингу, підтверджує те, що ТОВ «СС ЛОУН» відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором «351149-А» від 25.08.2018 року на загальну суму 9 569,55 грн.

Згідно зі статтею 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 був повідомлений про перехід до позивача права вимоги шляхом направлення TOB «СС ЛОУН» на електронну адресу відповідача (позичальника) електронного листа від 25.06.2019 року (а.с. 121). Зазначена електронна адреса повністю збігається з електронною адресою, вказаною ОСОБА_1 при оформленні заявки-формуляра на позику в інформаційно-телекомунікаційній системі TOB «СС ЛОУН» (а.с. 21).

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем надано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження переходу права вимоги.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що доводи апеляційної скарги фактично були предметом розгляду в суді першої інстанції, оскільки вони були покладені в обґрунтування заперечень ОСОБА_1 щодо позовних вимог ТОВ «ФІНФОРС» (а.с. 122-124), яким була надана належна оцінка судом першої інстанції, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Клюєвої Ірини Станіславівни залишити без задоволення.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 05 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов