Справа № 947/6254/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

за участі секретарі судового засідання Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Одеської області про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна

ВСТАНОВИВ:

24.02.2021 р. ОСОБА_1 , звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.03.2015 р. між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У період перебування у шлюбі сторонами було набуто спільне майно: квартира, загальною площею 80,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,0629 га, з них по угіддям: 0,0587 га багаторічні насадження; 0,0042 га кемпінги, будинку для відпочинки або для проведення відпусток, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровим номером земельної ділянки :01:003:2033.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явився, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином. 30.08.2022 р. на адресу суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 24.03.2015 р. перебувають у шлюбі.

Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, між ним припинено сімейні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

У період перебування у шлюбі сторонами було набуто спільне майно: квартира, загальною площею 80,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, площею 0,0629 га, з них по угіддям: 0,0587 га багаторічні насадження; 0,0042 га кемпінги, будинку для відпочинки або для проведення відпусток, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровим номером земельної ділянки :01:003:2033.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарств догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута залає шлюбу, крім релей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із положення ч.1 та 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, та за змістом ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, законом.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд з врахуванням задоволення позовних вимог та з врахуванням вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, дійшов висновку про необхідність стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 24.03.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №375 розірвати.

Припинити право власності ОСОБА_1 на квартиру загальною площею 80,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як на спільну власність подружжя.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру, загальною площею 80,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, площею 0,0629 га, з них по угіддям: 0,0587 га багаторічні насадження; 0,0042 га кемпінги, будинку для відпочинки або для проведення відпусток, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровим номером земельної ділянки :01:003:2033, як на спільну власність подружжя.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну компенсацію у розмірі 14500 доларів США, що станом на 02.11.2022 р. за офіційним курсом НБУ складає 530244,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 12258,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочко В.К.