ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1577/21Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г. І.
Провадження № 22-ц/817/654/22 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника апелянта

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2022 року (ухвалене суддею Зушман Г.І., повний текст складено 01 червня 2022 року) у цивільній справі №594/1577/21 за позовом ОСОБА_1 до Борщівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Борщівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно.

В позові просив визнати за ним право власності на гараж-хлів, розташований у дворі будинку АДРЕСА_1 , вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого він успадкував частину квартири АДРЕСА_2 . Зазначав, що спадковим майном також є гараж-хлів загальною площею 9,7 кв. м., який у 1975 році його батько збудував на прибудинковій території за зазначеною вище адресою. Документи на право власності на гараж-хлів, видані на ім`я батька, він не знайшов, а звернувшись до Борщівської міської ради з проханням надати дозвіл на приватизацію збудованого батьком гаража-хліва та земельної ділянки, на якій він збудований, отримав відмову. Крім того, виготовивши технічний паспорт на гараж-хлів, звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з проханням провести реєстрацію права власності, але також отримав відмову. 12 листопада 2021 року з відповідними документами і проханням провести реєстрацію права власності збудованого в 1975 році гаража-хліва звернувся до нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль З.М., але отримав відмову в реєстрації. Посилався на ст.119 ЗК України, як на підставу для визнання за ним права власності на гараж-хлів, оскільки відкрито і безперервно користується земельною ділянкою більше 15-років.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим та винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Посилається на безпідставність залучення судом до справи третьої особи ОСОБА_2 . Вказує, що ні відповідачем, ні представником третьої особи не було надано доказів про те, що гараж-хлів знаходиться на ділянці належній ОСОБА_2 . Звертає увагу, що протягом 45-46 років власником землі (Борщівська міська рада) не було пред`явлено будь-яких претензій щодо незаконної забудови, так само як і з 2019 року (час виділення земельної ділянки ОСОБА_2 ) були відсутні претензії з боку третьої особи. Стверджує, що не може знайти документи на гараж-хлів, однак не виключає можливості їх фактичної відсутності. Категорично зазначає, що при підготовці документів обміру ділянок щодо виділення земельної ділянки під забудову гаража ОСОБА_2 , огляду меж земельної ділянки не проводили, не заявляли вимог про знесення гаражу, оскільки збудований на земельній ділянці виділеній ОСОБА_2 . Посилається на ст.119 ЗК України, ч.ч.3,5 ст.376 ЦК України, як на підставу для визнання за ним права власності на гараж-хлів, оскільки його батько та він більше 15-років відкрито і безперервно користувались та він користується земельною ділянкою, на якій він збудований.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, зіслався на обставини викладені в ній. Додатково пояснив, що будинок у якому позивач успадкував квартиру є двоквартирним, на першому поверсі знаходиться аптека, а на другому поверсі дві квартири і на прибудинковій території збудовано близько восьми гаражів, в тому числі спірний.

Від Борщівської міської ради та ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає таким вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 і спадкоємцем його майна є син ОСОБА_1

04 серпня 2011 року приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу Пікуль З.Я. було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, спадкове майно складалося з 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 04 січня 2021 року звернувся із заявою до Борщівської міської ради, в якій просив надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки, необхідної для обслуговування сараю, який його батько ОСОБА_3 збудував на початку 1970-х років на прибудинковій території в АДРЕСА_1 .

12 січня 2021 року міський голова в листі №Д01-16/01/07 на заяву позивача ОСОБА_1 від 04 січня 2021 щодо приватизації земельної ділянки в АДРЕСА_3 повідомив, що заява не може бути предметом розгляду на черговій сесії Борщівської міської ради у зв`язку з відсутністю документації про право власності на нерухоме майно. Також зазначив, що ОСОБА_2 передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів (кадастровий номер :02:001:0838) площею - 0,0090 га в АДРЕСА_3 і 13 листопада 2019 року проведено державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку.

08 квітня 2021 року ОСОБА_1 виготовив технічний паспорт на гараж-хлів, розташований на території двору будинку АДРЕСА_1 , у якому вказано його рік побудови 1975, площу 9,70 кв.м. (технічний паспорт, виготовлений 08 квітня 2021 року ФОП ОСОБА_4 ) і звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно про реєстрацію права на гараж-хлів.

21 квітня 2021 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Борщівської міської ради рішенням №57771253 відмовив позивачу у державній реєстрації, посилаючись на те, що подані документи не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно.

Надалі позивач звернувся до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль З.Я., яка листом №252 від 12 листопада 2021 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на гараж-хлів у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

За даними висновку про вартість об`єкта-оцінки гаража-хліва, розташованого у дворі будинку АДРЕСА_1 , виготовленого СОД ФОП ОСОБА_5 вартість об`єкта-оцінки на дату оцінки 18 травня 2021року становить 19 647,00 грн.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимоги виходив з того, що спадкодавець ОСОБА_3 не набув у власність гараж-хлів, не був власником земельної ділянки на якій він розташований, а тому спірне приміщення не підлягає спадкуванню.

Колегія погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України ).

Згідно ч.1 та ч.2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Встановивши, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельна ділянка для будівництва гаражу не надавалась, він самочинно його збудував, тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на гараж-хлів та земельну ділянку на якій він знаходиться.

Та обставина, що гараж-хлів було збудовано батьком позивача у 1975 році і він відкрито ним користувався, а після його смерті ним продовжує користуватись позивач не спростовує висновків суду, оскільки особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього і воно не може бути предметом спадкування.

Стаття 119 Земельного Кодексу України передбачає набуття права на земельну ділянку за давністю користування (набувальна давність). Згідно вказаної норми громадяни, які добросовісно і, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутись до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування.

Зведення самочинної будівлі і тривале користування нею не створює у особи права власності на земельну ділянку під цією будівлею в порядку статті 119 ЗК України та права власності на будівлю в порядку статті 376 ЦК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 листопада 2022 року.

Головуюча: Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Хома М.В.