Справа №303/6107/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Ляпіній А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (представник Кашпур Максим Леонідович), треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому зазначив, що 10 лютого 2022 року він дізнався про відкриття щодо нього виконавчого провадження за №60335785 на підставі виконавчого напису №5368 від 18.09.2019. З отриманих ним відомостей вбачається, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис №5368 від 18.09.2019 за заявою ТОВ «Росвен Інвест Україна» про стягнення з нього 25499,71 грн. Вважає виконавчий напис №5368 від 18.09.2019 незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки останній не відповідає вимогам ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Він не укладав жодних угод з відповідачем, відповідно у нього відсутня заборгованість. Виконавчий напис вчинено поза межами трьохрічного строку з дня виникнення права вимоги, оскільки за п.2.3 договору від 11.11.2013 датою остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту овердрафту сум кредиту є 06 листопада 2014 року. Відповідач та нотаріус не повідомили його про початок процедури вчинення виконавчого напису або про наявну заборгованість перед кредитором, що не відповідає вимогам п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Виконавчий напис може бути вчинений виключно на нотаріально посвідченому кредитному договорі, але кредитний договір про встановлення овердрафту №Д-223/20 від 11.11.2013 нотаріально посвідчений не був. Вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений є безпідставним та протиправним. Просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліни Анатоліївни, зареєстрований в реєстрі за № 5368 від 18.09.2019 року таким, що не підлягає виконанню та вирішити питання розподілу судових витрат.

Представник ТОВ «Росвен Інвест Україна» Кашпур М.Л. подав письмові пояснення на позовну заяву, в яких зазначив, що вимоги позовної заяви є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 11 листопада 2013 року між ПАТ «Терра Банк» га ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Д-223/20, відповідно до умов якого кредитор взяв на себе зобов`язання надати грошові кошти (кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. 21.02.2018 між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір №4 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором №Д-223/20 від 11 листопада 2013 року, укладеним між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_1 . Зважаючи на те, що позивачем порушено умови взятого на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, доказів щодо повернення боргу позивачем не надано, саме невиконання боржником зобов`язань призвело до звернення до приватного нотаріуса для захисту прав шляхом вчинення виконавчого напису. Так, відповідно до норм визначених ЗУ «Про нотаріат» нотаріусом було фактично закріплено право відповідача на стягнення з позивача заборгованості. Отже, посилання заявника на ненадання відповідачем нотаріусу документів, які підтверджують безспірність заборгованості є безпідставними. Щодо строків звернення до нотаріуса представник відповідача зазначив, що ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до зазначеної статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу II). У оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 21 лютого 2018 року по 12 вересня 2019 року. За таких обставин, виконавчий напис нотаріуса вчинено в межах визначених ст.88 ЗУ «Про нотаріат» строках. Позивачем також заявлено клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 500,00 гривень, які є явно завищеними та неспівмірними зі складністю справи, часу витраченого адвокатом на надання правничих послуг у цій справі, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та значенням справи, а також необґрунтованими та непідтвердженими жодними доказами і заявленими всупереч порядку, встановленому ЦПК України. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з`явився без поважних причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

18.09.2020 приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. видала виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» 24 999,71 грн. (двадцять чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень сімдесят одна коп.) на підставі кредитного договору Д-223/20 від 11.11.2013 укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Терра Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна».

Постановою приватного виконавця Вольф Т.Л. від 17.10.2019 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 5368, який видано 18.09.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А.

Відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно ст.87 ЗУ «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 затверджено «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». У розділі «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» передбачено можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», п.2 якої доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» наступного змісту:

«2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Водночас постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною п. 2 Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів розділом, який стосується кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, з моменту її прийняття.

Таким чином, з моменту прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у нотаріусів відсутні підстави вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими, оскільки останні не входять до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості в безспірному порядку, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Суду не надано доказів того, що кредитний договір № Д-223/20 від 11.11.2013 є нотаріально посвідченим, тому у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. не було правових підстав для видачі виконавчого напису про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 .

Зазначені обставини безумовно свідчать про те, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню в повному обсязі.

Посилання позивача на те, що він не укладав жодних угод з відповідачем, відповідно у нього відсутня заборгованість не заслуговує на увагу, оскільки судом встановлено, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором №Д-223/20 від 11 листопада 2013 року, укладеним між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_1 на підставі договору про відступлення прав вимоги.

Також суд не може прийняти до уваги зауваження позивача про те, що виконавчий напис вчинено поза межами трьохрічного строку з дня виникнення права вимоги, оскільки із оспорюваного виконавчого напису вбачається, що його видано по заборгованості ОСОБА_1 за період з 21 лютого 2018 року по 12 вересня 2019 року.

Відповідач посилався на те, що нотаріус не повідомив його про початок процедури вчинення виконавчого напису або про наявну заборгованість перед кредитором, але не надав жодного належного та допустимого доказу, який цю обставину підтверджує, а також не заявив клопотання про витребування такого судом.

Щодо розподілу судових витрат, суд встановив наступне.

22 лютого 2022 року між ОСОБА_3 та адвокатом Мельник П.П. укладено договір №35 про надання правової допомоги а також додаток №2 до нього.

На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 11.03.2022 року про отримання адвокатом Мельником П.П. від ОСОБА_1 15 000 грн.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частинами першою та третьою статті 27 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.

Відповідно до частини першої статті 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими главою 52 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України).

Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що всупереч ст. 137 ч.3 ЦПК України до позову не додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, а відтак суд позбавлений можливості встановити суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.

Крім того, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не співмірний зі складністю справи, враховуючи кількість учасників судового процесу, особливості предмета спору та заявлені позовні вимоги, суд вважає, що справа є незначної складності, а тому її слід вважати малозначною.

Таким чином, позивачем та його представником не надано суду достатніх доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

За таких обставин заявлені витрати на професійну правничу допомогу адвоката не підлягають задоволенню.

Позивачем за подачу позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Відповідно до ст. 133, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позову розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 353-355 ЦПК України, Закону України «Про нотаріат», ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (місцезнаходження: бульв. Вацлава Гавела, буд.6, м. Київ, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 37616221), треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5368 від 18.09.2019, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя