ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/3903/20 Номер провадження 22-ц/814/1101/22Головуючий у 1-й інстанції Шишкін О.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого (судді-доповідача) Карпушина Г.Л.; суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гринченко Тетяни Миколаївни на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2022 року (ухвалене суддею Шишкіним О.В., повний текст рішення складено суддею 07 лютого 2022 року) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з батьком, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11 листопада 2011 р. вона уклала шлюб з відповідачем. Від вказаного шлюбу у них народилися: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком яких є ОСОБА_2 . Посилається на те, що з 12.12.2019 року сторони разом не проживають, відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Вказує, що син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 постійно проживають разом з матір`ю у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який був побудований під час шлюбу для проживання сім`ї. Відповідач мешкає окремо. На підставі судового наказу позивач стягує з відповідача аліменти на утримання дітей.

Позивач зазначає, що дуже любить своїх дітей та має змогу забезпечити їх всім необхідним, повністю опікується інтересами і потребами дітей, піклується про них, займається вихованням, слідкує за їх розвитком та здоров`ям. Ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дітьми.

Комісія Служби у справах дітей по Шевченківському району м. Харкова встановила, що дітям створені найкращі умови, адже вони мешкають у приватному будинку площею 273,8 кв.м., житлова площа 105,2 кв.м., будинок має гарний капітальний ремонт, обладнаний сучасними меблями й побутовою технікою, є огороджене подвір`я з обладнаним дитячим майданчиком. У кожної дитини є своя кімната із ігровою зоною та ліжком, є куточок зі столом для навчання, окрема ванна кімната, діти забезпечені іграшками, одягом та іншими речами для розвитку відповідного віку, діти мають повноцінне дієтичне харчування, належний догляд і виховання, стосунки у матері та дітей позитивні, доброзичливі, мати відповідально ставиться до здоров`я, виховання та розвитку своїх дітей.

Позивач зазначає, що у неї нормований робочий день із дуже зручним графіком, який можна підлаштовувати під потреби та графік дітей. Має вищу освіту та педагогічний стаж більше 15 років, офіційно працює викладачем Харківського Національного Університету радіоелектроніки на посаді доцента кафедри Інфокомунікаційної Інженерії, має науковий ступінь кандидата наук і вчене звання доцента. З роботодавцем мене укладений трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати, оплачувану відпустку 56 календарних днів на рік і додатково 10 днів відпустки на відпочинок і оздоровлення дітей.

Зазначає, що має з дітьми нерозривний психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Також піклується про духовний розвиток дітей, разом відвідують театри, вистави, навчально-розважальні центри і заходи. Окрім відвідин дошкільного навчального закладу, додаткових секцій на курсах MindUp, у STEM школі Inventor, у студії «Ткаченко Балет», вдома грає з дітьми у розвиваючі ігри, читає книжки тощо, приділяє значну увагу їх емоційному стану, відносинам з друзями-однолітками, тощо.

Відповідач має мінливий нестабільний заробіток та непередбачуваний графік роботи, який пов`язаний згідно до його пояснень із частими відрядженнями у межах та за межами країни. Відповідач працює як фізична-особа підприємець, його дохід позивачу невідомий.

Сторони дійшли до усної домовленості про порядок та спосіб участі батька у вихованні дітей, встановивши дні побачень батька з дітьми з врахуванням стану здоров`я дітей, розпорядку їхнього дня, розкладу занять та з можливістю батька брати дітей за місцем свого проживання. Фактично таке спілкування батька з дітьми відбувається в середньому два рази на тиждень, іноді менше. Мати дітей при цьому жодним чином не перешкоджає спілкуванню дітей із батьком та проведенню ними спільного часу.

Позивач зазначає, що певні дії відповідача щодо спільного проводження часу з дітьми завдають шкоди здоров`ю дітей та прямо порушують вимоги рекомендацій лікарів, та положень ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, які закріплюють обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Останнім часом відповідач агресивно поводиться з матір`ю дітей, змушує, щоб вона «правильно» його «просила», не «контролювала» його дії, коли він з дітьми, постійно погрожує або вигнати матір з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де вона наразі мешкає із дітьми або забирати дітей до свого помешкання.

Позивач наголошує, що спілкуванню відповідача з дітьми не перешкоджає, але на сьогоднішній день, часті сварки з відповідачем, його недисциплінованість і безвідповідальність щодо здоров`я дітей та його погрози відібрати дітей, ускладнюють виконання усних домовленостей. Психологічно діти не готові проживати разом з батьком, оскільки вихованням з самого народження здебільшого займалася позивач, і має з ними тісний зв`язок матері і дитини.

Оскільки відповідач став систематично висловлюватися з погрозами на адресу позивача, що забере дітей до себе, а також те, що він вже так вчиняв й порушує усні з ним усні домовленості й часто не повертає дітей додому, вчиняє аморальні вчинки по підношенню до матері дітей, маніпулює почуттями дітей та матері задля задоволення своїх особистих інтересів, приділяє більшу увагу своїм власним амбіціям та матеріальним потребам, звернулася до суду з даним позовом.

У зв`язку з чим, просила суд визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 разом з відзивом на позовну заяву подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 , окрім обставин, викладених у відзиві на первісний позов, посилався на те, що за останні два роки спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_1 йому важко було знайти порозуміння, оскільки дружина поводила себе вкрай негативно, злісно відносилась до чоловіка та дітей, звичайні діалоги та обговорення питань або проблем переходили у сварки в присутності дітей через негативний емоційний стан дружини. Посилається на те, що він змушений був звернутись до Дзержинського районного суду міста Харків з позовною заявою про розірвання шлюбу та переїхати в приватний орендований ним будинок 1 вересня 2019 року. Вказував, що він не має можливості проживати в належному їм з позивачем житловому будинку по провулку АДРЕСА_1 . Починаючи з 01 вересня 2019 року ОСОБА_2 постійно проживає в орендованому ним житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому було здійснено обстеження на можливість та умови проживання дітей та складено акт обстеження умов проживання, в якому зазначено, що для розвитку та виховання дітей існують всі умови: виділені окремі кімнати для відпочинку з усіма необхідними меблями, окрема кімната для ігор з іграшками, в наявності одяг на кожний сезон, предмети гігієни. Для дітей в будинку наявна постільна білизна, розвиваючі ігри, ролики, велосипед, тощо. На час проведення обстеження, діти перебували в ігровій кімнаті.

Посилається на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають разом з матір`ю, оскільки остання забороняє батьку бачитись з дітьми, силою їх залишає вдома, а саме у будинку: АДРЕСА_1 . З метою встановлення інформації, на підставі чого ОСОБА_1 не надає батькові доступу до спілкування з дітьми, 18.03.2020 року, ОСОБА_2 , разом з адвокатом Романченком В.В. приїхав до місця проживання дітей з метою перебування з ними та проведення вільного часу, однак ОСОБА_1 , після того як побачила свого чоловіка, почала агресивно себе поводити, зачинила двері та мовляла, що не пустить батька до дітей.

ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 , негативно налаштована на те, аби батько не приймав участь в їх вихованні. Непорозуміння між батьками та судові тяжби жодним чином не мають впливати на психологічний та емоційний стан дітей. Батько впевнений, то діти його люблять та сумують за ним, проте протиправна поведінка позивача за первісним позовом може негативно вплинути на їх подальше життя та розвиток. Саме в даному віці у дітей формується світогляд та відношення до тих, хто перебуває з ними поряд. Наразі, батько позбавлений можливості проводити з ними час та дарувати свою увагу, через що дуже страждає та сумує.

ОСОБА_2 зазначає, що він є фізичною особою-підприємцем, має стабільний дохід та отримує прибуток з підприємницької діяльності, а тому має можливість забезпечити себе та двох дітей. Його прибуток може забезпечити дітей освітою за кордоном, рухомим або нерухомим майном, та є пропорційним вимогам та потребам дітей та його самого.

Крім того позивач за зустрічним позовом зазначає, що останні декілька років самостійно підлаштовує свій час таким чином, аби весь вільний час дітей від гуртків та інших навчальних закладів, проводити разом з дітьми. З метою комфортного перебування в час, коли діти були з батьком, ОСОБА_2 користується послугами хатньої робітниці, в обов`язки якої входить прибирання, приготування їжі, прасування одягу, догляд за найманим будинком та подвір`ям. Водночас ОСОБА_1 має фінансові труднощі та не може забезпечувати двох дітей та себе всім необхідним, оскільки її заробітна плата складає 13 000 грн, що є досить малою грошовою сумою для того, аби забезпечити двох малолітніх дітей та себе всім необхідним для нормального життя. Також ОСОБА_1 не має можливості сплачувати кошти за житлово-комунальні послуги, через що утворилась досить не мала заборгованість. Водночас ОСОБА_2 має можливість сплачувати грошові кошти за виховання та навчання дітей, зокрема забезпечити їх виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 наголошує, що він не притягувався до кримінальної або адміністративної відповідальності, веде здоровий спосіб життя, часто подорожує та має намір робити це саме з його малолітніми дітьми. У зв`язку з чим, просив суд визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 .

РішеннямДзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2022 року задоволенні позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей - відмовлено.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з батьком - задоволено.

Визначено постійне місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

З вказаним рішенням суду не погодиласяпредставник ОСОБА_1 - адвокат Гринченко Тетяна Миколаївна та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом неповністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема вказує, що судом першої інстанції при розгляді цієї справи не враховано, що ОСОБА_1 раніше відповідача надала Акт обстеження умов проживання від 11.03.2020 року, в якому зазначається, що діти постійно проживають з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 , що узгоджується з іншими матеріалами справи. В свою чергу ОСОБА_2 не надано суду жодних доказів того, що він створив належні умови проживання для дітей за адресою: АДРЕСА_2 . Більш того, зазначає, що будинок за вказаною адресою здається в оренду подобово.

Посилається на те, що з наданих ОСОБА_1 доказів вбачається, що лише вона відповідає формальним критеріям для визначення місця проживання дітей разом з нею, а тому висновок суду щодо доцільності проживання дітей разом з батьком не відповідає обставинам справи, та доказам у їх сукупності.

Вказує, що суд першої інстанції не встановив конкретних обставин справи, а саме хто із батьків, та в якій мірі виконує всі перелічені судом обов`язки, реалізує та забезпечує права дітей.

Вказує, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги висновок Служби у справах дітей №402 від 05.08.2020 року, яким рекомендовано суду визначити місце проживання дітей разом з матір`ю. Крім того, судом першої інстанції проігноровано наявність в матеріалах справи рішення ВК ХМР №761 від 24.12.2020 та всі письмові угоди між батьками за період з кінця грудня 2020 по день винесення рішення про виконання рішення 761, що підтверджували відсутність у батька перешкод до спілкування з дітьми, та не враховано висновок Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі №205/1621/18.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 11 листопада 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, про що Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 11.11.2011 року складено відповідний актовий запис № 822.

23.06.2020 року рішенням Дзержинського районного суду міста Харків по справі № 638/19391/19 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження штату Каліфорнія США № НОМЕР_1 ), яка народилися у місті Валенсія, окрузі Лос Анджелес, штату Каліфорнія Сполучених Штатів Америки та зареєстрована громадянкою України (довідка про реєстрацію осіб громадянином України № 196 від 05.09.2014 року) (додаток 4) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження штату Каліфорнія США № № НОМЕР_2 ), який народився у місті Валенсія, окрузі Лос Анджелес, штату Каліфорнія Сполучених Штатів Америки та зареєстрований громадянином України (довідка про реєстрацію осіб громадянином України № 195 від 05.09.2014 року).

Діти зареєстровані разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 , однак на час розгляду справи проживають за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , що не оспорюється сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони проживають окремо, згоди щодо того, з ким із них будуть проживати їх діти, не дійшли.

Мати ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно зі Свідоцтвом про право власності на майно від 16 квітня 2015 року, будинок за вказаною адресою належить ОСОБА_1 .

Сторонами визнається, що цей будинок збудовано під час шлюбу, а відтак він є спільною сумісною власністю подружжя та належить сторонам.

Згідно з Актом обстеження умов проживання №47 від 11.03.2020 будинок площею 273,8 кв.м., житлова площа 105,2 кв.м., будинок має гарний капітальний ремонт, обладнаний сучасними меблями й побутовою технікою, є огороджене подвір`я з обладнаним дитячим майданчиком. У кожної дитини є своя кімната із ігровою зоною та ліжком, є куточок зі столом для навчання, окрема ванна кімната, діти забезпечені іграшками, одягом та іншими речами для розвитку відповідного віку, діти мають повноцінне дієтичне харчування, належний догляд і виховання, стосунки у матері та дітей позитивні, доброзичливі, мати відповідально ставиться до здоров`я, виховання та розвитку своїх дітей.

Батько ОСОБА_2 постійно проживає в орендованому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 (площа 110 кв.м.), в якому відповідно до Акту обстеження умов проживання від 11.03.2020 року будинок обладнаний газо/водо/електро постачанням. Опалення газове. В будинку зроблений євроремонт. В наявності всі необхідні меблі, технічні засоби. Для розвитку та виховання дітей існують всі умови: виділені окремі кімнати для відпочинку з усіма необхідними меблями, окрема кімната для ігор з іграшками, в наявності одяг на кожний сезон, предмети гігієни. Для дітей в будинку наявна постільна білизна, розвиваючі ігри, ролики, велосипед, тощо. На час проведення обстеження, діти перебували в ігровій кімнаті.

ОСОБА_1 працює викладачем Харківського Національного Університету радіоелектроніки на посаді доцента кафедри Інфокомунікаційної Інженерії, має науковий ступінь кандидата наук і вчене звання доцента. З роботодавцем укладений трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати, оплачувану відпустку 56 календарних днів на рік і додатково 10 днів відпустки на відпочинок і оздоровлення дітей. За місцем роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно. Згідно з довідкою про доходи за період з вересня 2019 року до лютого 2020 року отримала доходу 78547,25 грн.

ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, дохід за 2020 рік склав 953489,16 грн.

Згідно з медичними довідками про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, ані у ОСОБА_1 , ані у ОСОБА_2 протипоказань до виконання обов`язків опікуна немає.

Згідно з медичними довідками КНП ХОР «ОНД» ані ОСОБА_1 ані у ОСОБА_2 на диспансерному (профілактичному) обліку не перебувають.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , суд у контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, враховував те, що хоча формально ОСОБА_1 може претендувати на визначення місця проживання дітей разом з нею, однак для забезпечення якнайкращого забезпечення інтересів дітей, яке полягає у фінансовій можливості створення належних умов для фізичного та духовного розвитку, забезпечення навчання та дозвілля, а також зважаючи на відносно невеликий вік дітей, який дозволяє їм на даний час змінити місце проживання, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з батьком ОСОБА_2 , що поза розумним сумнівом відповідатиме найкращим інтересам дітей.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частини першої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно частин першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу вищевказаної норми вбачається, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини необхідно врахувати ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, до яких можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що після припинення ОСОБА_1 відносин з ОСОБА_2 у грудні 2019 року, діти постійно мешкають з ОСОБА_1 .

В Акті обстеження умов проживання матері та дітей від 11.03.2020 року зазначено, що окрім зазначення створення гарних умов проживання для дітей, які мають все необхідне, вказано що стосунки та традиції в сім`ї позитивні, доброзичливі, мати відповідально ставиться до здоров`я, виховання та розвитку своїх дітей.

Актом комісії встановлено, що створені в ній умови проживання визнані належними, де для розвитку та виховання дітей все облаштовано.

З наданих ОСОБА_1 доказів вбачається, що діти повністю перебувають на її утриманні, вона купує дітям одяг, ліки, продукти харчування, забезпечує їх освіту та позашкільний розвиток, забезпечує фізичний розвиток і т.д.

В Довідці від 24.02.2020 року з Простору «Світ дитини Монтессорі» зазначено, що мати дітей проявляє до дітей увагу, турбується про здоров`я, проявляє інтереси до їх внутрішнього стану, приділяє значну увагу моральному та духовному розвитку дітей, надання їм максимального доступу до культурних та інших духовних цінностей, сумлінно виконує всі обов`язки по вихованню дітей, діти завжди мають охайний та чистий вигляд, дуже гарно ставляться до матері, прив`язані до неї.

В Довідці від 22.02.2020 року виданої з курсів для дітей « MindUp » зазначено про те, що діти мають тісний контакт і гарні відносини з матір`ю, активно взаємодіють з нею та діляться своїми успіхами.

В Довідці від 24.02.2020 року Студії «Ткаченко Балет» зазначено про те, що у обох дітей із мамою гармонійні відносини.

В Довідці з ПНЗ ХГУ «Народна Академія України» №151 від 08.04.2021 року також зазначено, що діти мають тісний контакт та гарні взаємовідносини із мамою, мають гарні успіхи в тому числі завдяки додатковим зайняттям із мамою вдома.

Згідно висновку Служби у справах дітей №402 від 05.08.2020 року рекомендовано визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Так, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Але, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), де зазначено, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

З матеріалів справи вбачається, що малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживають з матір`ю ОСОБА_1 та влаштовані до шкільного закладу за місцем проживання матері.

Обоє батьків характеризуються позитивно. Однак, мати ОСОБА_1 приділяє більшу увагу дітям ніж батько ОСОБА_2 .

При визначенні місця проживання дитини суду необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини, виходячи із рівності прав батьків щодо дитини, встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку визначаючи місце проживання дітей разом з батьком, та вважає за доцільне визначити їх місце проживання разом з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а діти потребують особливої уваги, підтримки і любові обох батьків, тому суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме найкращим інтересам дітей. Кращі фінансові можливості батька, за встановлених обставин не є перевагою при оцінці найкращих інтересів дітей, оскільки батьки і так зобов`язані утримувати своїх дітей та розвивати їх здібності.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що визначаючи місце проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, суд не обмежує право батька на спілкування з ними.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2022 року з ухваленням нового рішення, про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 .

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

При подачі позову ОСОБА_1 сплачено 840,00 грн., а при подачі апеляційної скарги - 2520,00 грн.

Оскільки даною постановою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено, тому судові витрати підлягають новому розподілу. Відтак з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути суму понесених нею судових витрат у розмірі 3360 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гринченко Тетяни Миколаївни - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2022 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Визначити постійне місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3360 (три тисячі триста шістдесят) гривень.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з батьком - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 01 листопада 2022 року.

Головуючий - суддя: ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді:___________________ С.А. Гальонкін _________________ О.Ю. Кузнєцова