Провадження № 2/369/1844/22
РІШЕННЯ

Іменем України

01.11.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дубас Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Варварової М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АРКС» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Києво-Святошинський районний суд Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «АРКС» про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 02 лютого 2021 року о 13: 00 год. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки Пежо НОМЕР_1 , рухаючись по вул. М. Грушевського в м. Боярка Київської області, здійснив наїзд на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув на місці дорожньо- транспортної пригоди.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 02 лютого 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування АТ CK «АРКС» (поліс №АР4686095).

15 березня 2021 року на адресу АТ «СК «АРКС» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування для дружини загиблого - ОСОБА_2 та для сина загиблого - ОСОБА_1 .

Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 260 000,00 грн., з яких: 252 000,00 грн. - моральна шкода та відшкодування витрат на утримання дружини ОСОБА_2 ; 45 681,00 грн. - моральна шкода та відшкодування витрат на поховання для сина ОСОБА_1 .

Листом від 25 березня 2021 року АТ «СК «АРКС» повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання Страховиком відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП, а також просило надати додаткові документи та інформацію до заяви про виплату страхового відшкодування.

27 квітня 2021 року на адресу АТ «СК «АРКС» були надіслані письмові пояснення в яких змінилася сума страхового відшкодування для родичів загиблого, а саме: 36 000,00 грн. - моральна шкода для дружини ОСОБА_2 ; 45 681,00 грн. - моральна шкода та відшкодування витрат на поховання для сина ОСОБА_1 .

Листом від 14 травня 2021 року АТ «СК «АРКС» повторно повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання Страховиком відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП.

14 червня 2021 року на адресу АТ «СК «АРКС» була надіслана заява про долучення документів, серед яких була і постанова про закриття кримінального провадження № 0000040 від 28 квітня 2021 року.

Електронним листом від 30 червня 2021 року АТ «СК «АРКС» повідомило про прийняття рішення у страховій справі, відповідно до якого було вирішено провести часткову виплату страхового відшкодування (відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди для сина потерпілого у розмірі 20 565, 00 грн. та відшкодування моральної шкоди для дружини потерпілого у розмірі 18 000, 00 грн. - становить 50% страхового відшкодування від загального розміру відшкодування, яке повинен виплатитися родині загиблого. У виплаті інших 50% від заявленої суми страхового відшкодування за заподіяну шкоду відмовлено. Відмову у виплаті 50% страхового відшкодування страховик аргументував наявністю провини пішохода у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої останній загинув.

22 липня 2021 року на адресу АТ «СК «АРКС» був надісланий запит про надання розрахунку страхової виплати, на який 03 серпня 2021 року надійшла відповідь.

З вказаним рішенням Відповідача про виплату відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, в розмірі 50% від мінімальної заробітної плати на день настання дорожньо-транспортної пригоди із щомісячним перерахуванням до повного погашення не погоджуються, вважають, що суперечить Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тому на підставі вищевказаного позивачі просили суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 20 565, 00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України у розмірі 356, 00 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 69 грн. 30 коп., а всього разом 425, 95 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 18 000, 00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України у розмірі 312, 16 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 60 грн. 66 коп., а всього разом 372, 82 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

Ухвалою суду від 20 серпня 2021 року у зазначеній справі відкрито спрощене провадження та призначене судове засідання.

Відповідачем до суду був надісланий відзив на позов, в якому він просить відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог.

12 листопада 2021 року представником позивачів на адресу суду була направлена відповідь на відзив, у якому він просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

24 листопада 2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у якому він просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

02 грудня 2021 року через канцелярію суду від представника позивачів надійшло клопотання про збільшення розміру позовних вимог, у якому він просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 42 565, 00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України у розмірі 1421, 52 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 260 грн. 30 коп., інфляційні втрати у розмірі 413, 04 грн., а всього разом 2094, 86 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 18 000, 00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України у розмірі 1244, 22 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 227 грн. 84 коп., інфляційні втрати у розмірі 361, 53 грн., а всього разом 1833, 59 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

18 лютого 2022 року у судовому засідання протокольною ухвалою було прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якому представник позивачів просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 31 565, 00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України у розмірі 2423, 07 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 428 грн. 07 коп., інфляційні втрати у розмірі 707, 74 грн., а всього разом 3558, 88 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. 00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 18 000, 00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України у розмірі 1949, 92 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 346 грн. 19 коп., інфляційні втрати у розмірі 619, 47 грн., а всього разом 2915, 58 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АРКС» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

У судовому засіданні, яке було призначено на 19 липня 2022 року о 14 годині 20 хвилин, представник позивачів позовні вимоги підтримав і просив задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні 19 липня 2022 року було оголошено перерву, у зв`язку з розглядом інших справи та виклику відповідача до 28 липня 2022 року о 13 годині 45 хвилин.

У судове засідання, яке було призначено на 28 липня 2022 року о 13 годині 45 хвилин, сторони не з`явились. Про день час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Представник позивачів - адвокат Ільків Микола Миколайович, до суду направив заяви про розгляд справи у його відсутності, у яких позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 , до суду направив клопотання, у якому просив суд розгляд справи відкласти, у зв`язку з запровадженням в Україні воєнного стану.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав.

Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав.

Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Залежно від конкретних обставинсуд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Європейський суд з прав людини застосовує положення, передбачене ч.3 ст.35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо.

Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п.3 ст. 35 Конвенції, мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ.

При цьому, суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Враховуючи те, що цивільна справа розглядається з 2021 року, у справі представник позивачів надавав пояснення, в матеріалах справи наявні докази для прийняття рішення, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

02 лютого 2021 року о 13:00 год. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Пежо» НОМЕР_1 , рухаючись по вул. М. Грушевського в м. Боярка, Київської області, здійснив наїзд на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 02 лютого 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУГУ НП в Київській області капітана поліції Толочко О.О. від 28 квітня 2021 року закрито кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування АТ CK «АРКС» (поліс №АР4686095).

15 березня 2021 року на адресу АТ «СК «АРКС» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування для дружини загиблого - ОСОБА_2 та для сина загиблого - ОСОБА_1 .

Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 260 000,00 грн., з яких: 252 000,00 грн. - моральна шкода та відшкодування витрат на утримання дружини ОСОБА_2 ; 45 681,00 грн. - моральна шкода та відшкодування витрат на поховання для сина ОСОБА_1 .

Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Розділом ІІІ Закону визначено шкоду, яка підлягає страховому відшкодуванню саме в порядку цього Закону - шкода, заподіяна життю та здоров`ю потерпілого (ст. 23); шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого (ст. 24); шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим (ст. 25); шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим (ст. 26); моральна шкода, заподіяна потерпілому (ст. 26-1); шкода, пов`язана із смертю потерпілого (ст. 27); шкода, заподіяна майну (ст. 28); шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу (ст. 29); шкода, пов`язана з фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 30); шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей (ст. 31).

Відповідно до пункту 27.2. статті 27 Закону страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

На день настання страхового випадку, тобто на 22 січня 2021 року, ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6 000 гривень.

Відповідно до статті 1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

На день смерті ОСОБА_6 , мав дружину ОСОБА_2 та сина ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 27.3. статті 27 Закону Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Таким чином загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, визначається у розмірі 6 000 грн. х 12 і становить 72 000 грн.

При цьому відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 18 000,00 грн. на користь позивачів кожному окремо, та виплату страхового відшкодування на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 2565, 00 грн.

Відшкодування моральної шкоди, заподіяну смертю потерпілого визначається у розмірі 20 565, 00 грн. на користь позивача ОСОБА_1 та для ОСОБА_2 - 18 000, 00 грн.

Відповідно до пункту 27.4. статті 27 Закону Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Таким чином загальний розмір страхового відшкодування на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, визначається у розмірі 6 000 грн. х 12 і становить 72 000 грн.

Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

П. 36.2. ст. 36 Закону визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Позивачем ОСОБА_1 було надано до відповідача заяву про страхове відшкодування.

Відповідач листом №1346/12цв від 18.02.2021 повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на ст.ст. 23, 27, 33, 35 Закону України «Про страхування».

В обґрунтування відмови відповідач, зокрема, посилається на те, для отримання страхового відшкодування необхідно подати:

1.Документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування ( довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

2.Документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

3.Свідоцтво про смерть;

4.Лікарське свідоцтво про смерть/ довідку про причину смерті/ акт судово-медичного дослідження, або інший, належним чином оформлений документ, в якому відображена причина смерті потерпілого;

5.Документи, що засвідчують особу одержувача страхового відшкодування:копія паспорта громадянина України, а в разі його відсутності, інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа одержувача коштів та довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку ( за умови його присвоєння);

6.Документи, що підтверджують родинний зв`язок з потерпілою особою ( свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, тощо);

7.Довідка про склад сім`ї;

8.Постанову місцевого суду, завірену належним чином (мокрою печаткою суду), що підтверджує відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу за скоєння зазначеної вище ДТП;

15 березня 2021 року ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , згідно довіреності від 07.02. 2021 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим № 528, звернувся до АТ «СК АРКС» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідач листом №2529/12цв від 25.03.2021 повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на ст.ст. 6, 27, 33, 35 36 Закону України «Про страхування».

Проте, мотивуюче свою рішення на підставі названих норм Закону України «Про страхування» а також ст. 991 ЦК України, відповідач не врахував, що ці норми визначають підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні. Разом з тим позивачі не є страхувальниками за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того, згідно пункту 2.1. статті 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

П. 37.1. ст. 37 Закону встановлено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

Статтею 32 Закону визначено випадки, коли шкода не відшкодовується, а саме:

- шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону (п. 32.1.);

- шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду (п.32.2.);

- шкоду, заподіяну життю та здоров`ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України "Про страхування" (п.32.3.);

- шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду (п. 32.4.);

- шкоду, заподіяну при використанні забезпеченого транспортного засобу під час тренувальної поїздки чи для участі в офіційних змаганнях (п. 32.5.);

- шкоду, яка прямо чи опосередковано викликана чи якій сприяли іонізуюча радіація, викликане довільним ядерним паливом радіоактивне отруєння, радіоактивна, токсична, вибухова чи в іншому відношенні небезпечна властивість довільної вибухової ядерної сполуки чи її ядерного компонента (п. 32.6.);

- шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу (п. 32.7. ст. 32 Закону);

- шкоду, заподіяну пошкодженням або знищенням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди антикварних речей, виробів з коштовних металів, коштовного та напівкоштовного каміння, біжутерії, предметів релігійного культу, картин, рукописів, грошових знаків, цінних паперів, різного роду документів, філателістичних, нумізматичних та інших колекцій (п. 32.8. ст. 32 Закону);

- шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона відбулася внаслідок масових заворушень і групових порушень громадського порядку, військових конфліктів, терористичних актів, стихійного лиха, вибуху боєприпасів, пожежі транспортного засобу, не пов`язаної з цією пригодою (32.9.);

- шкоду, заподіяну життю та здоров`ю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду (п. 32.10.).

Отже, зазначені у листі відповідача №2529/12 цв від 25.03.2021 року обставини не віднесені до визначених у статтях 32 та/або 37 Закону і відповідно не можуть слугувати належною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Таким чином, Відповідачем порушено пункт 36.2. ст. 36 Закону та прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування не з підстав визначених Законом.

Аналогічних висновків прийшов Окружний адміністративний суд міста Києва та Шостий апеляційний адміністративний суд у справі №640/12010/19 за позовом відповідача - АТ «СК «АРКС» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про скасування розпорядження.

Зазначена справа стосується відповідача і прийнятого ним рішення відносно позивача. і в ході її розгляду досліджувались, також й доводи, якими відповідач у цій справі обґрунтовує свої заперечення проти позову.

У вказаній Постанові Шостого апеляційного адміністративного суду судом встановлено, наступне: «Колегія суддів зазначає, що положення Закону №1961-IV не містять такої підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, яка зазначена позивачем у листі від 13.11.2018 №9359, при цьому інших підстав для відмови, визначених статтями 32 та/або 37 Закону №1961-IV ПАТ "Страхова компанія "АРКС" не зазначено.

Враховуючи зазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач відмовляючи ОСОБА_8 у здійсненні страхового відшкодування діяв у супереч вимогам чинного законодавства.»

«При цьому, колегія суддів критично ставиться до доводів позивача, зазначених в апеляційній скарзі щодо можливості застосування у спірних правовідносинах положень статей 9, 16, 26 Закону України «Про страхування», оскільки стаття 2 Закону №1961-IV прямо передбачає, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Таким чином, на думку колегії суддів позивач не може розширювати підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, передбачені Законом №1961-IV, застосовуючи положення Закону України «Про страхування», оскільки у такому випадку це буде означати регулювання таких правовідносин по іншому ніж передбачено Законом №1961-IV, що прямо суперечить вимогам статті 2 цього Закону.».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2020 року у справі № 640/12010/19 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Крім того, Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі № 640/12010/19 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2020 року - без змін.

Постанова набрала законної сили з дати її прийняття та в силу частини 5 статті 328 КАС України оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом,

З огляду на викладене, суд бере до уваги зазначені висновки.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З огляду на те, що відповідач виплатив позивачам по 18 000, 00 грн., та 2 565, 00 грн., він прострочив виконання зобов`язання щодо сплати позивачу ОСОБА_1 - 31 565 грн. страхового відшкодування, ОСОБА_2 - 18 000 грн.

Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає пеня в розмірі 2 423, 07 грн., інфляційні витрати у розмірі 707, 74 грн. та три проценти річних 428,07 грн.

На користь позивача ОСОБА_2 підлягає пеня в розмірі 1 949, 92 грн., інфляційні витрати у розмірі 619, 47 грн. та три проценти річних 346,19 грн.

Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст.ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

З приводу стягнення витрат на професійну правову допомогу судом зазначається наступне.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи 22.07.2021 р. між адвокатом Ільків Миколою Миколайовичем та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги №Б/Н.

22 липня 2021 року було укладено договір про надання правової допомоги №Б/Н між адвокатом Ільків Миколою Миколайовичем та ОСОБА_1 . У відповідності до умов договору надання адвокатських послуг здійснюються адвокатом.

В процесі розгляду справи в суді був складений детальний опис наданих послуг до Договору про надання правової допомоги на загальну суму 7 500,00 грн., що стосується представництва в цивільній справі № 369/11421/21.

Досліджуючи надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення розміру витрат на правничу допомогу на користь позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у даній справі.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 15,16, 979, 980, 993 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 88, 133, 141, 197, 208, 209, 220, 259, 263 - 265, 268, 273, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АРКС» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС», на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 31 565, 00 грн. (тридцять одну тисячу п`ятсот шістдесят п`ять гривень 00 копійок), пеню у розмірі 2 423, 07 грн. (дві тисячі чотириста двадцять три гривні 07 копійок), інфляційні витрати у розмірі 707,74 грн. (сімсот сім гривень 74 копійки), три відсотки річних 428,07 грн. (чотири двадцять вісім гривень 07 копійок).

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС», на користь держави судовий збір у сумі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС», на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 18 000, 00 грн. (вісімнадцять тисяч гривень 00 копійок), пеню у розмірі 1 949, 92 грн. (одна тисяча дев`ятсот сорок дев`ять гривень 92 копійки), інфляційні витрати у розмірі 619,47 грн. (шістсот дев`ятнадцять гривень 47 копійок), три відсотки річних 346,19 грн. (триста сорок шість гривень 19 копійок).

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС», на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати, у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. ( п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС», на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. ( п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київскій області від 11 квітня 1998 року, адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київскій області від 11 квітня 1998 року, адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; .

Суддя Т.В. Дубас