Справа № 442/6716/22
Провадження № 6/442/97/2022
УХВАЛА

іменем України

03 листопада 2022 року м.Дрогобич

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Бодрової О.П.

за участю секретаря судового засідання Барабаш І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі подання заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кушнір Світлани Тадеївни, боржник ОСОБА_1 , стягувач держава про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа,

установив:

27 жовтня 2022 року заступник начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кушнір С.Т. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження №67100525 з виконання постанови №ЛВ8798/397/ПД/АВ/ФС від 13.08.2021 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 240000,00 грн штрафу в дохід держави. 11.10.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка направлена сторонам для ознайомлення. Державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє рухоме та нерухоме майно. На адресу ОСОБА_1 26.11.2021 та 04.02.2022 надіслано виклики щодо явки до виконавця, але остання не з`явилася. Після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 тричі відкривалися рахунки в банківських установах, однак вона кошти не сплачує. До теперішнього часу постанова не виконана. Наведені вище обставини свідчать, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від належного виконання постанови, тому державний виконавець вважає за необхідне вжити заходи та обмежити боржника у праві виїзду за кордон до належного виконання нею відповідних зобов`язань.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду подання були повідомлені належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання, суд прийшов до такого.

За приписами ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зазначене конституційне положення відображено і у п. 7 ч 3 ст.2 та ст.18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд встановив, що на виконанні Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження №67100525 з виконання постанови ЛВ8798/397/ПД/АВ/ФС від 13.08.2021 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 240000,00 грн штрафу в дохід держави.

11.10.2021 заступником начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кушнір С.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка в той же день направлена сторонам виконавчого провадження.

Разом з тим, конверт з постановою повернуто з відміткою про закінчення терміну зберігання. Постановою від 15.10.2021 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках та 21.10.2021 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

Державним виконавцем був направлений запит до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, за інформацією якого станом на 01.01.2013 земельних ділянок за боржником не зареєстровано.

Постановою від 25.11.2021 державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт, яка направлена сторонам виконавчого провадження. Відомості про отримання постанови боржником відсутні.

26.11.2021 державним виконавцем здійснено виклик боржника до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на 03.12.2021 на 10:00. Конверт повернуто до виконавчої служби без зазначення причини повернення.

У наступному, державним виконавцем здійснювались запити до банківських установ, щодо банківських рахунків.

Державним виконавцем здійснено запит до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником кордону, за результатами якого з 18.01.2022 по 13.10.2022 відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону.

Постанова ЛВ8798/397/ПД/АВ/ФС від 13.08.2021 до теперішнього часу не виконана.

Звертаючись до суду з поданням, державний виконавець зазначав, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання постанови, не вживає заходів щодо виконання постанови за рахунок належного їй майна та доходів.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно з свою власну.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Примусове виконання рішень судів в Україні, як зазначено у частини 1 статті 5 Закону, покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (частини 2, 3ст. 441 ЦПК України).

Виходячи з викладеного, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Саме державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна та коштів боржника та інших документів виконавчого провадження, викликів та вимог державного виконавця, а також доказів будь-яких інших перешкоджань у вчинені останнім виконавчих дій.

За такого, судом не встановлено будь-яких свідомих дій боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, враховуючи, що жоден з документів виконавчого провадження боржнику не вручений і доказів відмови останнього від отримання документів матеріали справи не містять, а представлені суду державним виконавцем докази не є достатніми для встановлення факту ухилення боржника від виконання постанови. Саме по собі невиконання боржником постанови у добровільному порядку ще не є свідченням ухилення його від виконання зобов`язань, покладених на нього постановою. У зв`язку з цим, саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано достатні докази, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, останнім не вжито всіх необхідних заходів для його виконання за рахунок майна боржника, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання, у зв`язку з чим, подання є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.441 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні подання заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Кушнір Світлани Тадеївни, боржник ОСОБА_1 , стягувач держава про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повна ухвала складена 03.11.2022.

Суддя О.П.Бодрова