ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/2138/19 Номер провадження 22-ц/814/1187/22Головуючий у 1-й інстанції Шелест І.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк", Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ТІ Фінанс", ОСОБА_2 ,

треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жамойда Галина Миколаївна, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ТІ Фінанс"

на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року у складі судді Шелест І.М.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ТІ Фінанс", ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жамойда Галина Миколаївна, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та остаточно визначившись з позовними вимогами просив визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г.М. про державну реєстрацію права власності ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС» на об`єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 ; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 вказану квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на зазначену квартиру АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 09.11.2006 між ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено кредитний договір на суму 63 000 дол. США, а в забезпечення зобов`язань за кредитним договором в іпотеку банку було передано спірну квартиру. Позивач та її поручитель постійно сплачували за кредитом, але у 2019 році позивач дізналася, що Банк відступив своє право вимоги за договором ТОВ «ФК «Фінрайт», останнє ОСОБА_4 , а він - ТОВ «Ей Ті Фінанс», яке в подальшому як іпотекодержатель в позасудовому порядку зареєструвало за собою право власності на спірну квартиру і за договором купівлі - продажу відчужило її на користь ОСОБА_2 . Позивач стверджує, що підстав для позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідача не було, позивач справно сплачував за кредитом, повідомлень про дострокове погашення боргу не отримував, як і вимог про усунення порушень, а процедура позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки була порушена. Також вказує, що звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, у позасудовий спосіб було здійснено всупереч законодавчої заборони - в період дії мораторію на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙ ТІ ФІНАНС», ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жамойда Галини Миколаївни про визнання незаконним та скасування рішення та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасувано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г.М. від 03.01.2019 індексний номер рішення № 44946075 про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙ ТІ ФІНАНС» на об`єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67,1 кв. м., житлова площа 38,9 кв. м.

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 67,1 кв. м., житлова площа 38,9 кв. м.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.06.2019, а саме арешт квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 67,1 кв. м., житлова площа 38,9 кв. м.

Рішення суду мотивоване тим, що державна реєстрація права власності на спірну квартиру за ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС» була здійснена з порушенням вимог закону, матеріали справи не містять підтвердження факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги, тому рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «ЕЙ ТІ ФІНАНС» підлягає скасуванню та, відповідно, підлягає відновленню порушене право позивача, шляхом визнання за останнім права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В частині позовних вимог щодо витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , суд вказав, що у разі спростування презумпції правомірності провочину (скасування рішення нотаріуса) всі права, набуті сторонами правочину за ним, не повинні здійснюватися, а створені обов`язки та наслідки не підлягають виконанню, таким чином ОСОБА_2 володіє спірною квартирою неправомірно, тому дане нерухоме майно підлягає витребуванню на користь позивача.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ТІ Фінанс", просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесульного права.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що ТОВ "ЕЙ ТІ Фінанс" відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та умов кредитного договору було здійснено направлення вимоги на адресу ОСОБА_1 . Судом не застосовано правову позицію щодо того, що належим є направлення вимоги у разі погодження сторонами принципу саме направлення, а не вручення даної вимоги боржнику.

Окрім того, вказало, що ОСОБА_1 має не погашену значну заборгованість за кредитним договором, що встановлено розрахунком заборгованості, рішеннями судів та не спростовано наданими позивачем квитанціями.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Петренко О.В. до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Відзив мотивовано тим, що державним реєстратором було здійснено державну реєстрацію права власності на спрірну квартиру за ТОВ "ЕЙ ТІ Фінанс" з порушенням вимог законодавства, оскільки матеріали реєстраційної справи не містять підтвердження факту завершення 30 денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушень.

Від ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляцйну скаргу без задоволення.

Вказала, що вимоги про дострокове погашення заборгованості, як поручитель по кредитному договору, не отримувала, окрім того, зазначила, що відповідачами було порушено вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті».

Від ОСОБА_2 до суду надійшла заява, в якій вона просила апеляційну скаргу задовольнити, а рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказала, що ОСОБА_1 , підписавши іпотечний договір, надав іпотекодержателю право односторонньої реалізації предмета іпотеки, у зв`язку з чим ТОВ "ЕЙ ТІ Фінанс" набуло право власності на спірну квартиру за рахунок здійснення державної реєстрації права власності у встановленому законом порядку, та після чого на підставі договору купівлі-продажу передало у володіння ОСОБА_2 спірну квартиру. Таким чином, ОСОБА_2 є добросовісним набувачем нерухомого майна.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду.

Протоколом розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 14 квітня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Кузнєцова О.Ю. судді: Карпушин Г.Л., Хіль Л.М.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження, а ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року дану справу призначено до розгляду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 09.11.2006 між АТ «ВаБанк» (правонаступник - ПАТ «ВіЕйБі Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 371, відповідно до умов якого останньому надано в розпорядження кредитні кошти в розмірі 63000 доларів США зі сплатою 14 % річних з кінцевим терміном повернення до 09.11.2026 (т. 1, а.с. 10-13).

09.11.2006 ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу реєстр. № 2882, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимченко Т. В., придбав квартиру АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 8).

На підставі даного договору купівлі-продажу 10.11.2006 ОСОБА_1 зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. 1, а.с. 9).

09.11.2006 між АТ «ВаБанк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 371 укладено іпотечний договір реєстр. № 2886, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимченко Т.В., в якому предметом іпотеки виступає квартира АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 14-16).

09.11.2006 між АТ «ВаБанк» та ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 371 укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель поручився солідарно відповідати перед банком по зобов`язанням ОСОБА_1 , які виникають по кредитному договору (том 1, а.с. 17).

01.08.2018 між АТ «ВаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, договором іпотеки та договором поруки.

16.08.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» та громадянином ОСОБА_4 укладено договір № 001/16-08-ОД про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, договором іпотеки та договором поруки.

30.10.2018 між громадянином ОСОБА_4 та ТОВ «Ей Ті Фінанс» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 30-0/18-1 за кредитним договором № 371 від 09.11.2006, договором поруки від 09.11.2006 та за іпотечним договором посвідченим 09.11.2006 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимченко Т.В. за реєстровим № 2886 (т. 1, а.с. 19-22).

02.11.2018 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г.М. передала від ТОВ «Ей Ті Фінанс» та від свого імені на ім`я ОСОБА_1 повідомлення із вимогою в 30-денний строк з дня отримання відповідної заяви погасити заборгованість по кредиту у сумі 716 061, 00 грн. (т. 1, а.с. 221-222).

Вказане повідомлення приватного нотаріуса з вимогою ТОВ «Ей Ті Фінанс» було направлене на ім`я ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_2 поштовим відправленням № 523 (т. 1, а.с. 223-224).

Зазначене повідомлення згідно відмітки на поштовому конверті з відбитком канцелярського штемпеля пошти від 22.11.2018 та роздруківкою трекінгу з сайту Укрпошти за номером поштового відправлення повернулось відправнику неврученим у зв`язку з закінченням терміну зберігання (т. 1, а.с. 226).

05.11.2018 ТОВ «Ей Ті Фінанс» також самостійно направило ОСОБА_1 (боржник, іпотекодавець) на адресу АДРЕСА_2 поштовим відправленням № 334 вимогу від 02.11.2018 про усунення порушення виконання зобов`язання з вимогою в 30-денний строк з дня її отримання погасити заборгованість по кредиту у сумі 716 061,00 грн. (т. 1, а.с. 216).

Вказана вимога згідно відмітки на поштовому конверті з відбитком канцелярського штемпеля пошти від 22.11.2018 повернулась відправнику неврученою у зв`язку з закінченням терміну зберігання (т. 1, а.с. 218-219).

28.12.2018 представник ТОВ «Ей Ті Фінанс» Долобовський В.Ю. звернувся до державного реєстратора приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г.М. з заявою реєстр № 32037394 про державну реєстрацію права власності, яка була прийнята державним реєстратором згідно картки прийому заяви № 151816012.

03.01.2019 державним реєстратором приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г.М. прийнято рішення № 44946075 провести державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Ей Ті Фінанс» (т. 1, а.с. 253).

04.01.2019 між ТОВ «Ей Ті Фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г.М. (т. 1, а.с. 108-109).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд прийшов до висновку, що рішення про реєстрацію права власності за ТОВ «Ей Ті Фінанс» на предмет іпотеки відбулось з порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема матеріали справи не містять підтвердження факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги, тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3).

Частинами першою, третьою статті 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 7.6 кредитного договору № 371, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «ВаБанк» (правонаступник - ПАТ «ВіЕйБі Банк») усі повідомлення сторін цього договору здійснюється в письмовій формі шляхом направлення листів, телеграм чи факс-повідомлень з подальшим направленням оригіналів таких повідомлень рекомендованим листом.

Згідно п. 2.7.4 вищевказаного кредитного договору у випадку невиконання позичальником боргових зобов?язань понад 1 (один) календарний місяць від дати відправлення вимоги банку, банк має право розірвати цей договір та набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки, в порядку передбаченим діючим законодавством та договором іпотеки.

За приписами частини першої статті 35 вказаного Закону, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) зроблено висновок, що "за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України "Про іпотеку".

Вимоги частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті). Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Велика Палата Верховного Суду у даній постанові звертала увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя". При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання".

Відповідно до положення ч. 1 ст. 627 ЦПК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Встановлено, що при укладенні кредитного договору № 371 від 09.11.2006, в п. 7.6 сторони обумовили порядок надіслання вимоги іпотекодавцю, а саме шляхом направлення листів, телеграм чи факс-повідомлень з подальшим направленням оригіналів таких повідомлень рекомендованим листом.

З матеріалів справи вбачається, що 02.11.2018 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г.М. передала від ТОВ «Ей Ті Фінанс» та від свого імені на ім`я ОСОБА_1 повідомлення із вимогою в 30-денний строк з дня отримання відповідної заяви погасити заборгованість по кредиту у сумі 716 061, 00 грн. (т. 1, а.с. 221-222).

Вказане повідомлення приватного нотаріуса з вимогою ТОВ «Ей Ті Фінанс» було направлене на ім`я ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_2 поштовим відправленням № 523 (т. 1, а.с. 223-224).

Зазначене повідомлення згідно відмітки на поштовому конверті з відбитком канцелярського штемпеля пошти від 22.11.2018 та роздруківкою трекінгу з сайту Укрпошти за номером поштового відправлення повернулось відправнику неврученим у зв`язку з закінченням терміну зберігання (т. 1, а.с. 226).

05.11.2018 ТОВ «Ей Ті Фінанс» також самостійно направило ОСОБА_1 (боржник, іпотекодавець) на адресу АДРЕСА_2 поштовим відправленням № 334 вимогу від 02.11.2018 про усунення порушення виконання зобов`язання з вимогою в 30-денний строк з дня її отримання погасити заборгованість по кредиту у сумі 716 061,00 грн. (т. 1, а.с. 216).

Вказана вимога згідно відмітки на поштовому конверті з відбитком канцелярського штемпеля пошти від 22.11.2018 повернулась відправнику неврученою у зв`язку з закінченням терміну зберігання (т. 1, а.с. 218-219).

В іпотечному договорі від 09.11.2006 та кредитному договорі від 09.11.2016 № 371 ОСОБА_1 зазначив своє місце проживання за адресою АДРЕСА_2 (т. 1 , а.с. 16, зворотня сторона, т. 3, а.с. 14). Саме за даною адресою відповідачем ТОВ «Ей Ті Фінанс» та приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жамойдою Г.М. було направлено вимогу позивачу.

Відповідно до п. 3.3.7 кредитного договору, у випадку зміни чи втрати місця проживання, реєстрації, місця роботи, заробітної плати, доходу, а також зміни паспортних даних, ідентифікаційного номеру, номерів контактних телефонів, сімейного стану позичальник зобов`язаний протягом 10 календарних днів повідомляти про це банк у письмовій формі.

Доказів того, що ОСОБА_1 , як боржник та іпотекодавець в одній особі, повідомляв письмово про зміну свого місця проживання іпотекодержателя, як це передбачено умовами договорів кредиту та іпотеки, позивач суду не надав.

Таким чином, враховуючи вищевказані норми матеріального права та умови кредитного договору, які були визначені його сторонами, колегія суддів приходить до висновку, що ТОВ «Ей Ті Фінанс» було дотримано процедуру повідомлення ОСОБА_1 про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання, відповідно статті 35 Закону України "Про іпотеку".

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року (справа №760/14438/15-ц, провадження №14-38цс18) зробила наступні висновки:

«Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

У пункті 7.1 іпотечного договору від 09.11.2006 укладеного між АТ «ВаБанк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 371 вказано, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором в цілому або в тій частині та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, в цілому або в тій чи іншій частині, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, а у випадку його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви було долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 371, відповідно до якого станом на 16.01.2018 позивач має заборгованість у сумі 24576,58 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 16.01.2018 становить 702095,48 грн. (т.1, а.с. 47-51).

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/6976/16-ц від 18 листопада 2016 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 371 від 09.11.2006 року.

Таким чином, вищевказані обставини підтерджують факт наявності у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 379 від 09.11.2006 та невиконання ним свох зобов?язань за даним договором, а тому у ТОВ «Ей Ті Фінанс» виникло право на задоволення своїх вимог як іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки.

Пунктом 7.6.1 іпотечного договору передбачено, що « у випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець за цим договором іпотеки підтверджує свою згоду на передачу у власність іпотекодержателю предмета іпотеки. При цьому ціною придбання у власність предмета іпотеки є сума заборгованості позичальника перед іпотекодержателем за кредитним договором. Іпотекодержатель також має право на свій розсуд зазначити у своєму односторонньому рішенні про придбання предмета іпотеки у власність вартість предмета іпотеки, визначеному на підставі здійснення його замовення експертної оцінки предмета іпотеки та/або на підставі зафіксованої в цьому договорі оцінки предмета іпотеки сторонами.

Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя (придбання предмета іпотеки у власність) у випадку виникнення у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України.

Іпотекодавець підписанням цього договору також засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім цього договору та письмового рішення іпотекодержателя про придбання предмета іпотеки у власність, для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки не вимагається».

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, вносить до Державного реєстру прав відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав та видає інформацію з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником.

Згідно з п. 61 Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, з внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.2020 р. № 189 змінами, (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення.

Колегія суддів звертає увагу, що суду першої інстанції ТОВ «Ей Ті Фінанс» надало копії вимог про усунення порушень з повідомленнями про те, що вказані письмові вимоги двічі повернулися відправнику з приміткою пошти - «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, ТОВ ««Ей Ті Фінанс», як правонастпником іпотекодержателя, було здійснено стягнення на предмет іпотеки та проведено державну реєстрацію права власності відповідно до вимог законодавства та умов іпотечного договору.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 спірного нерухомого майна, то вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

04.01.2019 між ТОВ «Ей Ті Фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г.М.

Даний договір купівлі продажу у встановленому законом порядку недійсним не визнавався і є на даний час чинним.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц викладено правовий висновок, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 зазначено, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 331/4782/18.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що спірне нерухоме майно вибуло з його володіння незаконним шляхом та не з його волі та те, що він є неволодіючим власником.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, оскільки державна реєстрація права власності на предмет іпотеки проведена з дотриманням положень законодавства, тому витребування у останнього власника ОСОБА_2 , якій воно відчужено ТОВ «Ей Ті Фінанс» на підставі договору купівлі-продажу є неправомірним.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність законних підстав для витребування майна з володіння відповідача в порядку, передбаченому частиною першою статті 388 ЦК України.

Посилання позивача на порушення при зверненні стягнення на предмет іпотеки вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті» колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Таким чином, проаналізувавши вимоги даного закону, встановлено, що умовами для його застосування є підтвердження того, що нерухоме житлове майно використовується позичальником як місце постійного проживання позичальника та відсутність у позичальника іншого нерухомого житлового майна.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що квартира АДРЕСА_1 є постійним місцем проживання ОСОБА_1 .

Навпаки, при подачі до суду позову ОСОБА_1 у позовній заяві вказав адресу свого проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги на рішення місцевого суду з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ей Ті Фінанс» підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 12162,90 грн.

Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

01 вересня 2021 року між ТОВ «Ей Ті Фінанс» та адвокатом Долобовською А.В. укладено договір № 02/2021 про надання правової допомоги.

Відповідно до попереднього розрахунку вартості правової допомоги по договору про надання правової допомоги № 02/2021 від 01.09.2021 року по цивільній справі № 646/2138/19, загальна вартість наданих послуг складає 15000 грн.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

З огляду на зазначене, враховуючи фактичний обсяг наданих відповідачу юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), колегія суддів, вважає обґрунтованими вимоги представника ТОВ «Ей Ті Фінанс» адвоката Долобовської А.В. про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 646/2138/19, понесених у суді апеляційної інстанції у розмірі 15000 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ст. 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ТІ Фінанс" задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ТІ Фінанс", ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жамойда Галина Миколаївна, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙ ТІ Фінанс" судові витрати у розмірі 27162,90 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді: Г.Л. Карпушин

Л.М. Хіль