Справа №:2604/6295/12
Провадження №: 6/755/76/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Кошель К.А.

розглянувши заяву Акціонерного товариства «Таскомбанк», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

Заявник - Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк»), звернувся до суду із заявою, в якій просить замінити стягувача у справі з Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» (далі - ПАТ «Фольксбанк») його правонаступником - АТ «Таскомбанк».

На обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 2604/6295/2012 за позовом ПАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі - ПАТ «ВіЕс Банк»), до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 12 квітня 2013 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва позовні вимоги задоволено. На даний час рішення суду залишається не виконаним. Зазначає, що з 22 травня 2018 року загальними зборами акціонерів ПАТ «ВіЕс Банк» та АТ «Таскомбанк» прийнято рішення про приєднання ПАТ «ВіЕс Банк» до АТ «Таскомбанк» за спрощеною процедурою, визначеною Законом України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» та нормативно-правовими актами Національного Банку України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. 11 липня 2018 року ПАТ «ВіЕс Банк» отримано дозвіл Національного Банку України від 10 липня 2018 року на реорганізацію шляхом приєднання ПАТ «ВіЕс Банк» до АТ «Таскомбанк» за спрощеною процедурою, передбаченою Законом України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків». 12 жовтня 2018 року комісією з реорганізації ПАТ «ВіЕС Банк» було складено, а 16 жовтня 2018 року загальними зборами акціонерів ПАТ «ВіЕС Банк» та АТ «Таскомбанк» затверджено Передавальний акт.

Таким чином, з 16 жовтня 2018 року АТ «Таскомбанк» стало правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «ВіЕс Банк».

Представник заявника у заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники справи, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 442 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З матеріалів заяви вбачається, що заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 квітня 2013 року ухваленим у цивільній справі № 2604/6295/12 за позовом ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки позовні вимоги задоволено, звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 та виселено ОСОБА_1 з усіма залежними від нього особами з квартири АДРЕСА_1 .

Протоколом № 60 загальних зборів акціонерів (рішення єдиного акціонера) ПАТ «ВіЕс Банк» від 16 жовтня 2018 року затверджено передавальний акт, складений комісією з реорганізації (комісією з припинення) ПАТ «ВіЕс Банк».

Відповідно до вказаного протоколу, правонаступництво щодо всього майна, всіх прав та обов`язків ПАТ «ВіЕс Банк» виникає в АТ «Таскомбанк» з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами акціонерів ПАТ «ВіЕс Банк» та АТ «Таскомбанк».

Згідно із статутом АТ «Таскомбанк», відповідно до пункту 1.1 якого АТ «Таскомбанк» є правонаступником ПАТ «ВіЕс Банк», який є правонаступником по всіх правах та обов`язках ПАТ «Фольксбанк», який є правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях Відкритого акціонерного товариства «Фольксбанк».

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За змістом частини п`ятої статті 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно із статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із цих норм, зокрема, пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором у зобов`язанні своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України, за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 05 листопада 2018 року у справі

№ 643/4902/14.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Hornsby v. Greece», пункт 40).

З огляду на викладене, суд вважає, що заявником правомірно заявлено вимогу про заміну сторони кредитора ПАТ «Фольксбанк» його правонаступником - АТ «Таскомбанк» за зобов`язаннями боржника - ОСОБА_1 , у зв`язку із доведенням факту відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги за правочином, що надає новому кредитору право звернення до суду із заявою про заміну стягувача на стадії виконання рішення суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 512, 514 ЦК України, статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 260, 261, 353, 442 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Акціонерного товариства «Таскомбанк», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження, - задовольнити.

Замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» його правонаступником - Акціонерним товариством «Таскомбанк» (6, адреса: м. Київ, вул. С. Петлюри, 30), у справі № 2604/6295/12 за позовом Публічне акціонерне товариство «Фольксбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 09 листопада 2022 року.

Суддя О.О. Хромова