Номер провадження: 22-ц/813/5453/22
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та Виконавчого комітету Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року, постановленого під головуванням судді Шенцевої О.П., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міськзелентранс», Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Північний», Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міськзелентранс», Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Північний», Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 07 липня 2020 року сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Так, під час руху автомобіля позивача по провулку Газовому, біля будинку №8 м. Одеси у напрямку селища Котовського на нього впало дерево, в результаті чого автомобіль отримав пошкодження, а саме: зім`ято дах, розбито лобове скло, вибито задні фари, вибито бічні стекла, пошкоджено задні ліві двері, пошкоджена геометрія кузову, пошкоджена кришка багажника, лопнув люк, пошкоджено салон.

Вказані обставини підтверджуються актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 07 липня 2020 року, який складено лейтенантом поліції О. Подмазко та доданою схемою. На схемі чітко відображено, що стовбур дерева знаходився на тротуарі проїзної частини дороги з протилежної сторони від будинку АДРЕСА_1 .

В результаті неналежного утримання зелених насаджень автотранспортний засіб позивача отримав вищевказані пошкодження.

Відповідно до проведеного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу та складеного відповідного Звіту №11-04-21 вартість матеріальних збитків становить 168 656, 64 грн.

Позивач додатково посилався на те, що йому було завдано моральних страждань, які полягають у душевних стражданнях, пов`язаних із порушенням його права власності, а саме у зв`язку з пошкодженням його автотранспортного засобу, було порушено його звичний ритм життя. Робота позивача та робота його дружини пов`язана із щоденними переїздами з одного кінця міста на інший та для відновлення звичного графіку позивачу необхідні додаткові зусилля.

Більш того, від самої дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав психологічний стрес, оскільки він дивом залишився неушкодженим, натомість його авто не підлягає ремонту.

До теперішнього часу, тобто більш як 16 місяців, позивач позбавлений можливості користуватись автомобілем. Завдану моральну шкоду позивач оцінив в 10 000 гривень.

Враховуючи викладене, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив стягнути солідарно з Виконавчого комітету Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міськзелентранс», Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Північний», Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський» на його користь матеріальну шкоду у розмірі 168 656,64 грн. та вартість проведеної оцінки у розмірі 2500 грн.

Стягнути солідарно з Виконавчого комітету Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міськзелентранс», Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Північний», Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський» на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_2 :

- відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 168 656 грн. 64 коп.

- витрати на проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля у розмірі 2 500 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови в стягненні моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. адвокат Зуєва І.І., представник ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду в цій частині скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги адвокат Зуєва І.І., зазначила, що у зв`язку з пошкодженням автотранспортного засобу позивача, було порушено його звичний ритм життя. Його робота та робота його дружини пов`язана із щоденними переїздами з одного кінця міста на інший та для відновлення звичного графіку позивачу необхідні додаткові зусилля. Більш того, від самої дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав психологічний стрес, оскільки він дивом залишився неушкодженим, натомість його авто не підлягає ремонту. Тобто на момент розгляду справи, позивач не мав можливості користуватись автомобілем один рік і п`ять місяців. Ці обставини ніким не оскаржені та не спростовані. Крім того, характер пошкоджень автомобілю свідчить про те, що ймовірність отримати ушкодження здоров`ю була дуже велика, а отже позивач отримав значний психологічний стрес. Цим обставинам суд не надав ніякої оцінки та не спростував їх.

Не погодившись з рішенням суду Виконавчий комітет Одеської міської ради звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, винесеним у результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також таким, що містить невідповідність висновків суду обставинам справи просив апеляційний суд скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги Виконавчий комітет Одеської міської ради зазначив, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними лише на безхазяйних територіях і пустирях.

Одеська міська рада має відповідні виконавчі органи, комунальні установи, підприємства та організації, кожен з яких має відповідні повноваження у сфері благоустрою. Виконавчий орган Одеської міської ради, який здійснює діяльність з контролю у сфері благоустрою м. Одеси є Департамент міського господарства Одеської міської ради.

Також, вказав, що відсутність інформації про балансоутримувача не є підставою для визначення Виконавчого комітету Одеської міської ради відповідачем по даній справі, оскільки відсутність інформації щодо балансоутримувача, не є відсутністю балансоутримувача як такого, і саме позивачем має бути проведена досудова робота з визначення належного відповідача по справі.

Крім того, поданий позивачем звіт оцінювача не замінює висновку експерта, тому Виконавчий комітет Одеської міської ради вважає, що такий звіт не міг бути належним та допустимим доказом у справі.

Більш того, лист Гідрометеорологічного центру Чорного та Азовського морів, який був долучений до матеріалів справи, свідчить про обставини, що є непереборною силою, відтак за приписами цивільного законодавства України це є підставою для звільнення особи від відповідальності.

Апелянт також зазначив, що позивач повинен був надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності Виконавчого комітету Одеської міської ради, так і докази наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю та спричиненою шкодою. Однак, позивачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено наявність таких складових елементів деліктного зобов`язання як протиправної поведінки з боку Виконавчого комітету Одеської міської ради та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою Виконавчого комітету Одеської міської ради та завданою майновою шкодою.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу Виконавчого комітету Одеської міської ради, КП «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський» зазначило, що воно здійснює свої функції тільки на підставі укладених договорів про надання послуг з управління багатоквартирними будинками. Метою укладення договорів на управління будинками є утримання прибудинкової території, яка прилегла до окремих будинків та не має відношення до проїзної частини. Будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не знаходиться на обслуговуванні КП «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський», жодних договорів на управління багатоквартирним будинком за вказаною адресою не укладалося. І взагалі позивач не надав жодної документальної інформації про закріплення вищевказаної території за відповідачами.

У своєму відзиві КП «Житлово-комунальний сервіс «Північний» зазначило, що відповідно до п.1.3. Статуту КП «Житлово-комунальний сервіс «Північний», засновником підприємства є Одеська міська рада. Відповідно до п.2 Статуту, предметом діяльності підприємства є організаційне забезпечення поточного утримання, ремонту та благоустрою житлового фонду, нежитлових споруд, їх інженерного обладнання та прилеглих територій, організація надання різного виду послуг, пов`язаних з експлуатацією, утримання та ремонтом житлового та нежитлового фонду і одержання прибутку в інтересах Засновника. Власником комунального фонду є Одеська міська рада.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу адвоката Зуєвої І.І., представника ОСОБА_2 , виконавчий комітет Одеської міської ради зазначив, що для визначення суми моральної шкоди, що має відшкодовуватися особі внаслідок порушення її прав, позивач повинен надати докази у завданні такої шкоди, однак позивач не надав будь-яких доказів, які б свідчили про характер та обсяг страждань, спричинених саме падінням дерева.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга виконавчого комітету Одеської міської ради не підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає не в повному обсязі.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині стягнення відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 168656,64 грн., суд першої інстанції виходив з того, що правові підстави для покладення відповідальності на виконавчий комітет Одеської міської ради вбачав у тім, що при відсутності балансоутримувача зелених насаджень, дерево, яке знаходилось на землі комунальної власності, матеріально-відповідальною особою через падіння такого дерева, власником якого є територіальна громада, на автомобіль позивача є саме виконавчий орган місцевої ради, який здійснює організацію благоустрою населеного пункту та контроль за станом благоустрою і озеленення, та який мав би визначати такого балансоутримувача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 07 липня 2020 року ОСОБА_2 рухався по Газовому провулку м. Одеси на автомобілі марки HONDA STREAM державний номер НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Під час руху автомобіля по провулку Газовому, напроти будинку № 8 у м. Одесі, у напрямку селища Котовського на нього впало дерево. В результаті падіння дерева був повністю пошкоджений автомобіль, а саме: зім`яло дах, розбито лобове скло, вибиті задні фари, вибиті бічні стекла, пошкоджені задні ліві двері, пошкоджена геометрія кузову, пошкоджена кришка багажника, лопнув люк, пошкоджений салон.

По даному факту лейтенантом поліції О. Подмазко складений протокол до якого додану схему події. Відповідно до вказаної схеми, стовбур дерева знаходився на тротуарі проїзної частини дороги з протилежної сторони від будинку АДРЕСА_1 .

Даний факт сторонами не оспорюється.

Згідно висновку, який міститься у Звіті №11-04-21 автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 23 квітня 2021 року, виконаного ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HONDA STREAM державний номер НОМЕР_1 внаслідок падіння дерева, яке сталося 07 липня 2020 року, визначається рівною ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження і становить 168 656,64 грн.

Розмір вартості матеріального збитку відповідачами не спростовується.

Витрати позивача за проведення автотоварознавчого дослідження склали 2 500 гривень, що підтверджується рахунком-фактурою №2 від 19.04.2021 року.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

За змістом ст.ст.15,16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно підпункту 7 пункту «а» частини 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах із цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» у містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їх реєстр за видовим складом та віком.

Облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.

Частиною 3 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 2.1, 5.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105 (далі - Правила), на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами.

Згідно п.5.5 Правил, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

У розділі 12 Правил від 10 квітня 2006 року №105 зазначено, що з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Весняний огляд проводять з метою перевірки стану насаджень, газонів, квітників, доріжок, площадок та інших елементів благоустрою. Під час огляду уточнюють обсяги робіт з поточного ремонту, садіння дерев та чагарників, багаторічних рослин, газонів. За даними обстежень складають акт та перелік заходів, необхідних для підготовки об`єктів до експлуатації в літній період. Під час осіннього огляду перевіряється готовність об`єктів благоустрою до зими і складається акт.

Як зазначалось вище, факт падіння дерева на автомобіль ОСОБА_2 по провулку Газовому, біля будинку № 8 та розмір матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу позивача у розмірі 168656,64 грн. сторонами не оспорюється.

Із матеріалів справи вбачається, що рішень стосовно визначення балансоутримувача зелених насаджень, які розташовані на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 не приймалось.

З огляду на зазначене відповідальність за зелені насадження повинна бути покладено саме на Виконавчий комітет Одеської міської ради, оскільки організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради.

Виконавчим комітетом Одеської міської ради не надано жодного належного та допустимого доказу про передачу на утримання та збереження насаджень по провулку Газовому м. Одеси до обов`язків інших комунальних підприємств.

При цьому, юридичною підставою відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина, і за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль та завдання у зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень, а також розмір заподіяної шкоди підтверджуються наведеними вище доказами, які містяться у справі, які Виконавчим комітетом Одеської міської ради не спростовано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення саме з Виконавчого комітету Одеської міської ради матеріальної шкоди, завданої позивачам у зв`язку з падінням дерева на належні їм автомобілі.

Доводи апеляційної скарги Виконавчого комітету Одеської міської ради про те, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними лише на безхазяйних територіях і пустирях, є безпідставними, оскільки судом при прийнятті рішення були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, щодо стягнення з Виконавчого комітету Одеської міської ради матеріальної шкоди.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду про відмову стягнення моральної шкоди у повному обсязі, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо.

Зокрема, ч.1 ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Встановлено, що в результаті падіння дерева автомобіль, який належить позивачу, був значно пошкоджений.

Як вбачається з матеріалів справи винними діями виконавчого комітету Одеської міської ради, який не забезпечив належний догляд за зеленими насадженнями, внаслідок чого під час руху на автомобіль позивача впало дерево, що пошкодило автомобіль, позивачу спричинена моральна шкода, так як він переживав психологічний стрес, був порушений його звичний ритм життя, пошкоджено його автомобіль, для відновлення якого позивачу були необхідні додаткові зусилля для відновлення автомобіля. Вказане вимагало від позивача непередбачуваних значних витрат на ремонт транспортного засобу, а також неможливість використання автомобіля за призначенням, що призвело до порушення його звичайного життєвого укладу.

Таким чином, позивач обґрунтовано посилався на спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням його майна, порушенням звичайного укладу життя та порушенням права власності, пов`язаного з неможливістю користуватись належним йому автомобілем.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з виконавчого комітету Одеської міської ради на користь позивача, апеляційний суд визначився з характером та обсягом страждань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті та взявши до уваги положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року, з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, дійшов висновку про задоволення в цій частині позов частково, стягнувши з відповідача виконавчого комітету Одеської міської ради на користь позивача 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, в інших вимогах відмовити.

Зважаючи на тої факт, що організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а тому існує прямий причинний зв`язок між бездіяльністю виконавчого комітету Одеської міської ради та завданою позивачу шкодою, та обов`язок відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева має бути покладено на виконавчий комітет Одеської міської ради у розмірі 5 000грн.

Оскільки, висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення моральної шкоди, зроблені при невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення моральної шкоди, з ухваленням в цій частині нового рішення.

Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 663,50 грн., а саме за подачу позову до суду та за подачу апеляційної скарги, що підтверджено відповідними квитанціями на загальну суму 2 663,50 грн. (а.с. 1, 228).

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Одеської міської ради залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року в частині відмови задоволення позовних вимог скасувати.

Прийняти в цій частині постанову.

Позов ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міськзелентранс», Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Північний», Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський» про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради (, місцезнаходження Україна, 65026, Одеська обл., місто Одеса, площа Думська, 1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради (, місцезнаходження Україна, 65026, Одеська обл., місто Одеса, площа Думська, 1) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 2 663 (дві тисячі шістсот шістдесят три) гривні 50 копійок.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 07 листопада 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра