Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи її тим, що 30.03.1985 року між ним та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №188.

Позивач зазначає, що спільне життя у них не склалося, оскільки втратили почуття любові та поваги один до одного. Також зазначив, що близько 20 років вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, оскільки позивач проживає за кордоном.

За таких обставин, позивач просить суд шлюб, який був укладений 30.03.1985 року, між ним та ОСОБА_2 , розірвати.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, однак у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу у його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засіданні не з`явилася повторно, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з повторно виданого свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 27.11.2008 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №188.

Судом встановлено, що сторони мають протилежні погляди на життя, спільного господарства не ведуть та тривалий час подружнім життям не проживають. Спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача так і відповідача.

Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Спору щодо поділу спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини сторонами не заявлялося.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між сторонами, слід розірвати.

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 992,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112 , 113 СК України, ст.ст. 2, 13, 82, 141, 142, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити.

Шлюб, укладений 30.03.1985 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №188 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений останнім судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 07.11.2022 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк