Справа № 404/4611/22
Номер провадження 2/404/1162/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря Добровольської Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року представник позивача звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, а потім у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.07.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У серпні 2022 року від відповідача ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_2 за його адресою проживання, а також стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник відповідача просив суд прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, оскільки обидва позови взаємопов`язані, їх розгляд є доцільним.

Представник позивача заперечила щодо прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом з підстав, що зустрічний позов стосується різних з первісних правовідносин, регулюється різними нормами права, та мають відмінний склад учасників, отже підстави для об`єднання позовів одне провадження відсутні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали зустрічного позову та матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів.

Прийняття зустрічного позову дозволяє більш повно та об`єктивно дослідити обставини справи, розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

У своїх постанові від 27.01.2021 у справі №908/1688/20, у постанові Великої Палати від 13.03.2019 № 916/3245/17 Верховний Суд зазначав, що зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним, при цьому взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах. Так, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Суд враховує, що дана цивільна справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 193 ЦПК України, у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, в разі прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, суд буде зобов`язаний у відповідності до ч. 4 ст. 193 ЦПК України постановити ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та розпочати розгляд справи зі стадії підготовчого судового засідання.

Відповідно, внаслідок прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом збільшаться строки розгляду цивільної справи.

Між тим, як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що одним із основних завдань цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, є справедливий та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.

Суд враховує, що предметом вимог первісного позову ОСОБА_1 є вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 2011 року народження та ОСОБА_4 , 2020 року народження.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено,що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України, зокрема відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зазначені правові норми обумовлюють виключну необхідність забезпечення якнайшвидшого розгляду справ про стягнення аліментів, адже від цього залежить реалізація права дитини на належний рівень життя та умови, необхідні для її розвитку, і першочерговим обов`язком суду згідно ст. 3 Конвенції про права дитини є якнайкраще забезпечення інтересів дитини.

Суд вважає, що можливе визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з батьком у майбутньому, в разі задоволення відповідного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, жодним чином не повинно впливати на права дітей вже в даний час отримувати належне утримання.

Відповідно прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом в даній справі не забезпечуватиме виконання вимог закону щодо справедливого та своєчасного розгляду справи на засадах верховенства права та не відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, оскільки призведе до відтермінування на значний строк розгляду вимог про стягнення аліментів, а відтак до порушення прав дітей на належний рівень життя та умов, необхідних для їх розвитку.

Окремо суд зазначає, що вимоги за первісним позовом (стягнення аліментів) та зустрічним (визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів) мають різні предмети доказування та суб`єктний склад.

Суд враховує, що батько дітей не позбавлений права звернутись із позовом щодо визначення місця проживання дітей в загальному порядку до Кіровського районного суду м. Кіровограда, якому вказаний позов підсудний відповідно до ст. 27 ЦПК України.

В разі задоволення позову та визначення місця проживання дітей разом з батьком, останній не буде позбавлений можливості в майбутньому звернутись до матері ОСОБА_1 з позовом про стягнення аліментів та ініціювати припинення їх сплати.

Таким чином, відмова в прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом жодним чином не обмежуватиме право батька дітей на захист його прав та інтересів в суді.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо недоцільності прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом.

Частиною 3 ст. 194 ЦПК України встановлено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 193, 258-261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів та об`єднання вимог відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_2 його право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку.

Зустрічну позовну заяву разом із доданими матеріалами повернути відповідачу ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 10.11.2022 року

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда В.В. Мохонько