Провадження № 2/522/743/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Одеська міська рада про визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, по якій просить суд визнати відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з квартири АДРЕСА_1 та Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 , садового будинку з земельною ділянкою АДРЕСА_3 , що їй належали на праві власності.

Мотивує вимоги тим, що рішенням Приморського районного суду міст Одеси від 09.11.2005 року з ОСОБА_4 стягнуто на ії користь грошову суму в розмірі 418 421, 85 гривень. Виконавчий лист по справі був пред`явлений для примусового виконання. 25 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. ОСОБА_4 на праві власності належали квартира АДРЕСА_1 та Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 , садовий будинок з земельною ділянкою АДРЕСА_3 . Згідно листа Другої ОДНК від 06.06.2016 року спадкова справі відносно майна ОСОБА_4 не заводилась. Проте, відповідачі без будь-яких підстав вважають себе власниками квартир.

27.04.2020 року до суду надійшли письмові пояснення представника ОСОБА_2 , проти задоволення позову заперечує в повному обсязі та просить вимовити у задоволені позову.

21.07.2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника Одеської міської ради в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачкою не надані належні та допустимі докази.

Учасники справи в судове засідання повторно не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник відповідачки ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за ії відсутності та за відсутності відповідачки.

Представник Одеської міської ради також звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогами про визнання спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відумерлою, оскільки рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2015 року стягнуто на ії користь кошти в розмірі 418421 гривень. Рішення у справі № 522/11410/15-ц звернуто до примусового виконання.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 та 23 листопада 2015 року здійснено актовий запис за № 12077, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції.

Згідно ч.ч. 2, 3, 4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. 3. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті.

Так, згідно листа Другої ОДНК від 06.06.2016 року спадкова справі відносно майна ОСОБА_4 не заводилась.

Суду не надані належні та допустимі докази, що ОСОБА_1 зверталась но нотаріальної контори з вимогою про включення ії до кредиторів у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно із статтею 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті на життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом статті 1272 ЦК України спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно із ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

В силу ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Представник Одеської міської ради заперечував проти задоволення позову, оскільки кредитором спадкодавця не надані належні та допустимі докази, що квартира АДРЕСА_1 та Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 , садовий будинок з земельною ділянкою АДРЕСА_3 , належали на день смерті на праві власності ОСОБА_4 ..

В ході розгляду справи, суду надана інформація з ДРРПНМ від 27.04.2021 року:

- право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 30.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., зареєстровано в реєстрі за № 200.

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., реєстрований номер 948, ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2 купила Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 .

Отже, зазначені об`єкти нерухомого майна вибули із права власності ОСОБА_4 до моменту ії смерті, тому не входять до складу спадкового майна.

Суду не надані належні та допустимі докази, що садовий будинок з земельною ділянкою АДРЕСА_3 належав ОСОБА_4 ..

Згідно ч. 1 ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця.

Проте, позовні вимоги відповідачем в частині вимог про визнання відумерлою спадщини щодо будинку з земельною ділянкою АДРЕСА_3 до Територіальної громади Лиманського району Одеської області не заявлені.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.

Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача.

Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суддійшов до висновку про відсутність обґрунтованість та правомірність вимог ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, у зв`язку з чим вимоги не підлягає задоволенню.

Повний текст судового рішення складено 25.10.2022.

Керуючись ст.ст. 1218, 1220, 1222, 1270, 1272, 1277 ЦК України, статтями 2, 12-13, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Одеська міська рада про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.Д. Абухін

20.10.22