ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7251/22 Справа № 226/3795/21 Суддя у 1-й інстанції - Хаустова Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Перша донецька міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Перша донецька міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що він є сином ОСОБА_2 , який помер у січні 2019 року.

Вказував, що після смерті батька відкрилася спадщина у виді недоотриманої пенсії. 29 серпня 2019 року державним нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контори йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 в розмірі 172 414,84 грн., належної спадкодавцю на підставі довідки №20107/02/25 від 15 серпня 2019 року, виданої Покровським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Донецької області.

Звертав увагу на те, що відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом видав йому лише 164 504,17 грн., а решта суми в розмірі 7 910,67 грн. була стягнута на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05 травня 2020 року, прийнятим у справі №226/3839/19.

Зазначав, що під час розгляду справи №226/3839/19 судом було встановлено, що відповідно до довідки відповідача про розмір нарахованої пенсії ОСОБА_2 , розмір його пенсії за період з липня 2014 року по січень 2019 року склав 247 228,84 грн., таким чином, судом була стягнута лише та частина суми, на яку нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину, і яку відповідач протиправно не передає.

Посилаючись на те, що розмір недоотриманої пенсії складає 74 811 грн. і ця сума також увійшла до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті його батька, просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на недоотриману пенсію в розмірі 74 811 грн. після смерті батька ОСОБА_2 , який помер у січні 2019 року.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2022 року позов задоволено. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Законом України №2217-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» від 21 квітня 2022 року внесені зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вказані зміни набули чинності 07 травня 2022 року.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», редакція якої діє з 07 травня 2022 року, визначено, що у разі неможливості здійснення правосуддя судами, розташованими на тимчасово окупованих територіях, територіальна підсудність судових справ, що розглядаються у таких судах, визначається в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 22 липня 2022 року №40 змінив територіальну підсудність судових справ Донецького апеляційного суду на Дніпровський апеляційний суд.

В апеляційній скарзі, поданій 22 вересня 2022 року, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сума, яку просить стягнути відповідач, не увійшла до складу спадщини. Наголошували на тому, що спадкування є формою правонаступництва, що реалізується спадкоємцем у межах обсягу спадкової маси та не включає в себе процесуальні права та обов`язки спадкодавця які їм не реалізовані за життя.

Позивач правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер у січні 2019 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контори 29 серпня 2019 року, спадкоємцем майна, а саме недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 в розмірі 172 414,84 грн. є його син ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в розмірі 172 414,84 грн., які належали померлому на підставі довідки, виданої 15 серпня 2019 року за №20107/02/25 Покровським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Донецької області. Спадкова справа №188/2019, зареєстрована в реєстрі за №1-870.

Однак, під час розгляду цивільної справи №226/3839/19 Димитровським міським судом Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа - П`ята донецька державна нотаріальна контора, про стягнення сум пенсії в порядку спадкування, стало відомо, що розмір недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 склав 247 228,84 грн.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням №226/3839/19 від 05 травня 2020 року Димитровським міським судом Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа - П`ята донецька державна нотаріальна контора, про стягнення сум пенсії в порядку спадкування, яке набуло законної сили 21 вересня 2020 року, встановлено, що згідно з довідкою відповідача про розмір нарахованої пенсії ОСОБА_2 , розмір його пенсії за період з липня 2014 року по січень 2019 року склав 247 228,84 грн.

Дана обставина встановлена рішенням суду у цивільній справі, яке набуло законної сили, а тому не потребує доказування при розгляді даної справи.

Місцевий суд зазначив, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не надавало інформацію П`ятій донецькій міській державній нотаріальній конторі та на повторний запит Першої донецької міської державної нотаріальної контори щодо конкретної суми нарахованої пенсії, але не виплачених коштів ОСОБА_2 , який помер у січні 2019 року, тому нотаріусом не було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на суму 247 228,84 грн., та позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

З рішення Димитровського міського суду Донецької області у справі №226/3839/19 за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа - П`ята донецька державна нотаріальна контора, про стягнення сум пенсії в порядку спадкування, яке набуло законної сили 21 вересня 2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 обґрунтовував свій позов тим, що в січні 2019 року помер його батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з недоотриманої пенсії за період з липня 2014 року по день смерті в розмірі приблизно 247 228,84 грн. Державним нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контори йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька на суму 172 414,84 грн. на підставі виданої відповідачем довідки. Але, відповідачем йому була виплачена частина суми в розмірі 164 504,17 грн., інша частина пенсії в розмірі 82 724,67 грн. не виплачена, тому позивач просив суд стягнути з відповідача різницю між нарахованою та виплаченою сумою пенсії померлого ОСОБА_2 в розмірі 82 724,67 грн.

Під час вирішення позовних вимог судом було встановлено, що недоотримана за життя померлим ОСОБА_2 пенсія після його смерті увійшла до складу спадщини. Позивач у порядку спадкування за законом набув право власності на вказані грошові кошти. Позивач, як спадкоємець за законом, в установленому порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на кошти в розмірі 172 414,84 грн., нарахованої, але повністю не виплаченої пенсії, таким чином саме ця сума належить позивачу до виплати. Оскільки відповідачем позивачу частково виплачено 164 504,17 грн., то з нього на користь позивача необхідно стягнути 7 910,67 грн. Пред`являючи до стягнення суму, що є більшою від різниці між розміром спадкового майна та виплаченою відповідачем недоотриманою пенсією, позивач фактично вимагає визнання за ним права власності у порядку спадкування на недоодержану пенсію померлого батька у розмірі більш, ніж зазначено у свідоцтві про право на спадщину та стягнення цієї суми з відповідача.

Колегія суддів наголошує на тому, що Димитровський міський суд Донецької області вважав, що посилання позивача на необхідність стягнення на його користь недоотриманої пенсії в розмірі 82 724,67 грн. за період з 01 липня 2014 року по січень 2019 року є необґрунтованим, оскільки нотаріусом йому видано свідоцтво про право на спадщину, в якому зазначено, що спадщина, яка належить йому до виплати, складає саме 172 414,84 грн., сума про стягнення якої просить позивач 82 724,67 грн. перевищує залишок несплаченої суми, яка не увійшла до складу спадщини. Саме тому задовольнив його позов частково та стягнув з Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 невиплачену частину суми пенсії в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер у січні 2019 року, у розмірі 7 910, 67 грн.

Під час розгляду справи Димитровським міським судом Донецької області ОСОБА_1 було відмовлено у стягненні невиплаченої пенсії у розмірі 74 814 грн., про стягнення яких заявлено позов у даній справі.

Таким чином, фактично підстави та предмети позовів є тотожними, спір між сторонами у двох справах виник з одних і тих же підстав.

Позивач вказане рішення суду у визначеному законом порядку не оскаржував. Рішення набрало законної сили.

Посилання позивача у даному позові на те, що відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом видав йому лише 164 504,17 грн., а решта суми 7 910,67грн. були стягнуті на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05 травня 2020 року, прийнятим у справі №226/3839/19, а тому він має право на стягнення іншої частини пенсії, не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки у стягненні іншої частини суми пенсії, яку він просить стягнути у даній справі, вже було відмовлено цим же рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 05 травня 2020 року у справі №226/3839/19.

Відповідно п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до пунктів 33,34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», пункт 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2022 року підлягає скасуванню, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Перша донецька міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.367,374,377,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Перша донецька міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 362 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.