Провадження № 2/359/1640/2022
Справа № 359/1455/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки та визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У лютому 2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі свого представника ОСОБА_1 звернулись до суду та просили визнати за кожним з позивачів право власності на 1/4 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,9 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., в порядку спадкування після смерті їх матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначили, що 10 червня 1995 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_2 , під час якого народились ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час перебування у шлюбі подружжя придали квартиру АДРЕСА_2 . Квартира була зареєстрована за відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з Ѕ частки вищевказаної квартири. Відповідач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Цей об`єкт нерухомого майна перебував у спільній сумісній власності подружжя, а позивачі як діти є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 . В силу ч.4 ст.1268 ЦК України позивачі, які станом на день смерті їх матері були неповнолітніми, вважаються такими, що прийняли спадщину, а отже мають право на ј частки спірної квартири.

У травні 2022 року позивачі подали заяву про зміну предмета позову, в якій просили суд визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; визначити, що частка ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності цієї квартири становила 1/2 частку; визнати за ОСОБА_3 та за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частку вищевказаної квартири в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 ; стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати.

2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 14 лютого 2022 року було накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_2 (а.с.22-24 провадження № 2-з/359/27/2022).

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 17 лютого 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (а.с.36-37).

Ухвалами Бориспільського міськрайонного суду від 2 червня 2022 року (а.с.103-104), від 6 липня 2022 року (а.с.150-151), від 18 серпня 2022 року (а.с.160-161) було витребувано від відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, реєстраційної служби Виконавчого комітету Бориспільської міської ради, відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області інформацію про місце реєстрації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ; інформацію про місце реєстрації позивачів та відповідача станом на день смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2022 року (а.с.160-161) було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримав позов, просив задовольнити. Зазначити, що відповідач не подав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_5 , а отже не набув право на спадкування частки у спірній квартирі. Також він не був зареєстрованим за одним місцем проживання з спадкодавцем, що також підтверджує правомірність вимог позивачів, що вони є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 .

Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково. Зазначив, що дійсно спірна квартира була придбана подружжям під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя, а також, що частка ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності цієї квартири становила 1/2 частку. Однак, він не погоджується з розміром часток, які мають належати позивачам. Так, належна ОСОБА_5 Ѕ частка квартири має бути поділена на трьох спадкоємців: на нього, та дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Він проживав з дружиною ОСОБА_5 та дітьми разом у спірній квартирі, і після смерті дружини продовжив жити у ній та піклуватись про дітей. Він дійсно не подавав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, оскільки вважав, що цього робити не треба, бо він проживав з померлою разом та квартира оформлена на його ім`я, іншого ж спадкового майна у ОСОБА_5 , яке можна було прийняти, не було. Конфлікт з дітьми почався після того як він одружився з новою жінкою, і в нього народилась ще одна дитина. Діти, позивачі, продовжили з ним жити у спірній квартирі до закінчення навчання у школі і навіть під час навчання сина в інституті, а доньки в коледжі. Тому ОСОБА_2 просив задовольнити позов частково.

3. Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

10 червня 1995 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.130) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась ОСОБА_4 , батьками яких є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.16, 20).

8 червня 2007 року ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 8 червня 2007 року (а.с.131). Зі змісту інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 286635504 від 25.11.2021 (а.с.23) вбачається, що ОСОБА_2 з 06.08.2007 на праві приватної власності належить вищевказана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з трьох кімнат, загальна площа 86,9 кв.м., житлова площа 44,7 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.22).

27 вересня 2021 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подали заяву до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_5 (а.с.74,75).

На підставі заяви позивачів була заведена спадкова справа №68373127, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66603409 від 27.09.2021 (а.с.95).

Постановою приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є. від 11 лютого 2022 року (а.с.97) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до листа відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 17 червня 2022 року (а.с.105) станом на 12 лютого 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З листа відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 10 серпня 2022 року (а.с.154) вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 з 15.02.2014 по теперішній час. Інформація щодо реєстрації місця його проживання у період з 11.09.2007 по 25.12.2012, у період з 05.01.2013 по 21.08.2013 та у період з 25.10.2013 по 28.01.2014 відсутня. Будь-яка інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , відсутня. Громадянин ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за вищевказаною адресою з 28.02.2012 по теперішній час.

Згідно з інформацією з листа відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 29 серпня 2022 року (а.с.167) цей відділ не може надати інформацію щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки такою не володіє.

Спірні правовідносини є комплексними та регулюються одночасно главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України, а також главою 84 «Загальні положення про спадкування» ЦК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч.1 ст.1226 ЦК України).

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (ч.4 ст.1268 ЦК України).

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК України).

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідачем визнається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 була придбана ним під час шлюбу з ОСОБА_5 і вона була спільною сумісною власністю подружжя, а також, що частка ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності цієї квартири становила 1/2 частку. Визнання вказаних обставин ґрунтується на вимогах ст.60 та ч.1 ст.70 СК України і на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на вказану квартиру припинилось і на підставі ч.1 ст.1218 ЦК України право власності на 1/2 частку в цьому нерухомому майні ввійшло до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 .

На момент смерті матері ОСОБА_5 позивач ОСОБА_3 був неповнолітнім, а ОСОБА_4 була малолітня, тому в силу вимог ч.4 ст.1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину.

Суд не погоджується з позицією позивачів, що відповідач не прийняв спадщину. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі на день її смерті. ОСОБА_2 згідно з відміткою в паспорті станом на день смерті дружини дійсно був зареєстрований по АДРЕСА_4 (а.с.101), і у спірній квартирі зареєструвався лише 28 лютого 2012 року (а.с.102). В той же час встановити місце реєстрації спадкодавця ОСОБА_5 так і не вдалося, оскільки такі відомості уповноваженим органом вже були знищені.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 суду показав, що він був сусідом родини ОСОБА_7 . Він знав і померлу дружину, і сторін по справі. Зазначив, що подружжя ОСОБА_7 допомагало йому, коли його дитина хворіла онкологією, а потім він допомагав ОСОБА_8 , коли в неї також знайшли це захворювання. У день смерті ОСОБА_9 відповідач відвів дітей до дому до свідка, а сам викликав швидку. Він стверджує, що відповідач на момент смерті постійно проживав з дружиною, піклувався про неї, а після її смерті залишився жити у тій же квартирі разом з дітьми.

Допитаний ОСОБА_10 у якості свідка суду повідомив, що він робив ремонт у квартирі ОСОБА_7 . Він знав і відповідача, і його померлу дружину, бував у них вдома у 2010 році, а в подальшому бачив їх разом біля будинку. Йому відомо, що після смерті ОСОБА_9 відповідач самостійно доглядав за дітьми.

Допитана у якості свідка ОСОБА_11 суду повідомила, що вона є сусідкою відповідача, була знайома з ОСОБА_12 , була в квартирі ОСОБА_7 , робила у них ремонт. Зрозуміла, що ОСОБА_13 захворіла, бо бачила її у дворі будинку в парику. На момент смерті дружини ОСОБА_14 та діти жили усі разом у квартирі АДРЕСА_2 . Після її смерті ОСОБА_14 продовжив жити з дітьми у цій квартирі.

Таким чином судом встановлено, що відповідач на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, дружиною ОСОБА_5 , а відтак на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Відомостей про відмову від прийняття спадщини суду не було надано, а навпаки, відповідач у судовому засіданні зазначив, що він був впевнений, що йому нічого не треба робити для прийняття спадщини, оскільки він постійно проживав з дружиною на день її смерті.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей"… Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

На підтвердження своєї позиції, що відповідач не прийняв спадщину позивачі не надали жодного доказу, а також не змогли пояснити де та з ким вони, неповнолітній ОСОБА_3 та малолітня ОСОБА_4 , жили до смерті матері, де в цей період жив їх батько, а також де та з ким вони жили після її смерті. З урахуванням «балансу вірогідностей», на підставі показань свідків, тверджень відповідача ОСОБА_2 , визнання ним позову щодо спільної сумісної власності подружжя на спірну квартиру, перебування ним у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , суд висновує, що позиція відповідача заслуговує довіри і він дійсно постійно проживав зі спадкодавцем - дружиною ОСОБА_5 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже є таким, що прийняв спадщину разом з дітьми. А тому належна спадкодавцю Ѕ частка у праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_2 має бути поділена на трьох спадкоємців, двох позивачів та відповідача, по 1/6 частці кожному.

Отже, належить визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 86,9 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

6. Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 сплатив судовий збір у розмірі 496 гривень 20 копійок, що підтверджується квитанцією від 9 лютого 2022 року (а.с.1 провадження № 2-з/359/27/2022). При пред`явленні позову кожен з позивачів сплатив судовий збір у розмірі 2046 гривень 46 копійок, що підтверджується квитанціями від 9 лютого 2022 року (а.с.1,2). При поданні заяви про зміну предмета позову кожен з позивачів мав сплатити 992 гривні 40 копійок та сплатив судовий збір у розмірі 993 гривні 00 копійок, що підтверджується квитанціями від 7 травня 2022 року (а.с.62,63).

Тому з відповідача на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 3535 гривень 06 копійок (496,20+2046,46+992,40); а на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 3038 гривень 86 копійок (2046,46+992,40).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265 тач.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки та визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 86,9 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м.

Визначити, що частка ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 86,9 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., становила 1/2 частку.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 86,9 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 86,9 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені ним витрати на оплату судового збору у розмірі 3535 гривень 06 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені нею витрати на оплату судового збору у розмірі 3038 гривень 86 копійок.

У задоволенні позову в частині інших вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

Повний текст рішення суду складений 27 жовтня 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта