Справа № 288/870/20
Провадження № 6/288/15/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудника М. І.,

за участю секретаря судового засідання - Колодяжної Н.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

представника відділу ДВС - Мазура О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня Житомирської області заяву боржника: ОСОБА_1 , державний виконавець: начальник Попільнянського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), стягувач: ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в якій просить відстрочити виконання рішення суду в якому вказує, що на виконанні в Попільнянському відділі ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) знаходиться виконавчий лист, виданий в цивільній справі № 288/870/20 про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_3 , площею 0.25 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:005:0142 за адресою АДРЕСА_1 шляхом демонтажу тимчасової споруди (гаража).

Заявник вказує, що при розстроченні виконання судового рішення суд має враховувати ступінь вини відповідача у виникненні спору та стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, 24 лютого 2022 року було розпочато військову агресію відносно України з боку Російської Федерації та запроваджено військовий стан на території України, який триває до даного часу. На місці постійного та єдиного проживання заявника, а саме в місті Києві почалися бомбардування, також існують ризики відновлення бойових дій в місті Києві та області, тому на час воєнного стану вона може переховуватися та проживати в селі Криве в тимчасовій споруді (гаражі), який обладнаний під дачний будинок. Іншого місця проживання для уникнення небезпеки для свого здоров`я та життя, а також членів сім`ї, у заявника немає. У вказаній сільській місцевості ризик ведення бойових дій, а також бомбардувань менший, ніж за місцем її проживання. Вказана тимчасова споруда була встановлена ще за життя матері заявника, розташована у даному місці вже тривалий час і значних незручностей позивачу ОСОБА_3 не завдає.

На підставі вищевикладеного, заявник просить відстрочити виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року в цивільній справі № 288/870/20-ц до закінчення воєнного стану на території України.

В судовому засіданні заявник та її представник, вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити.

Начальник Попільнянського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в судовому засіданні щодо вирішення заяви поклався на розсуд суду.

Стягувач ОСОБА_3 та її представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву в якій просили в задоволенні заяви відмовити та справу слухати у їх відсутність.

31 жовтня 2022 року від представника ОСОБА_3 надійшло клопотання, в якому він просить в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду відмовити.

Суд, вислухавши заявника, її представника та представника відділу ДВС, вивчивши заяву та дослідивши матеріали цивільної справи № 288/870/20, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 425 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 серпня 2021 року в цивільній справі № 288/870/20 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу тимчасової споруди (гаража).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 14 вересня 2022 року, скасовано рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 серпня 2021 року і ухвалено нове рішення про задоволення позову, зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0.25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:005:0142, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу тимчасової споруди (гаража).

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 69364183 від 07 липня 2022 року, начальником Попільнянського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі, Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Мазуром О.М. на підставі заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа № 288/870/20, виданого 05 січня 2022 року Попільнянським районним судом Житомирської області, зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0.25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:005:0142, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу тимчасової споруди (гаража).

Відповідно до частин четвертої п`ятої статті 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду частина перша статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

У постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року в справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування статті 435 ЦПК України та статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Указами Президента України «Про введення воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк якого на даний час продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VІІІ, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За правилами статті 7 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VІІІ, воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено. До закінчення строку, на який було введено воєнний стан, та за умови усунення загрози нападу чи небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності Президент України може прийняти указ про скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях, про що має бути негайно оголошено через засоби масової інформації.

Заявник як на підставу для відстрочення виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року вказує на те, що розпочато військову агресію та запроваджено військовий стан, а тимчасова споруда (гараж) є безпечним місцем в якому вона та її родина має змогу переховуватися та проживати в сільській місцевості, де ризик ведення бойових дій, а також бомбардувань менший, ніж за місцем її проживання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статей 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наведені заявником обґрунтування щодо виникнення виключних обставин в розумінні статті 435 ЦПК України, які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду, а наведені підстави не можуть бути визнанні такими, що вказують на необхідність відповідного відстрочення.

Тобто, заявницею та її представником не обґрунтовано винятковості випадку, у зв`язку з яким можливо відстрочити виконання вказаного рішення суду, не зазначено достатніх обставин, які б свідчили про істотне ускладнення або неможливість виконання рішення, а відтак, і про необхідність відстрочення такого.

Окремо суд звертає увагу на те, що місто Київ на час розгляду заяви не входить до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово-окупованих територій України від 31 травня 2022 року № 104 та воєнні дії на даній території не ведуться.

Відтак, введення в Україні воєнного стану не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду. Жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено.

Суд зазначає, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Судове рішення (постанова, ухвала) - це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Факт введення в Україні військового стану не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду. Жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено.

Разом з тим, заявником не надано достатніх доказів на підтвердження виникнення виключних обставин, які б в розумінні статті 435 ЦПК України давали б підстави для відстрочки виконання рішення суду, а також наведені заявником підстави не можуть бути визнанні такими, що вказують на необхідність відповідного відстрочення виконання рішення суду, пов`язаного із усуненням перешкод у користуванні майном.

Окремо суд звертає увагу на ту обставину, що заявник звертаючись до суду з заявою 20 жовтня 2022 року, просить суд відстрочити виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року в цивільній справі № 288/870/20-ц до закінчення воєнного стану на території України.

Частиною п`ятою статті 435 ЦПК України визначено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Тобто, чинними нормами законодавства, які регулюють порядок відстрочення виконання рішення суду, не передбачено визначення строку відстрочення - до закінчення воєнного стану на території України, в той час, як врегульований законодавством однорічний строк закінчується 15 листопада 2022 року, що окремо вказує на недоцільність відстрочення рішення суду, враховуючи нетривалий проміжок часу, який залишився до закінчення однорічного строку від ухвалення постанови Житомирського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року про задоволення позову.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись статтями 259, 260, 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви боржника: ОСОБА_1 , державний виконавець: начальник Попільнянського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), стягувач: ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник