Номер провадження: 22-ц/813/8010/22
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Орловської Н.В.,

суддів Пузанової Л.В.,

Склярської І.В.,

секретар Зєйналова А.Ф.к.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в режимі відео конференції за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 липня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законним представником якої є ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним майном подружжя, поділ майна та визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

07 липня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, що були вжиті ухвалою Київського районного суду міста Одеса від 22.10.2020 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним майном подружжя, поділ майна та визнання договору недійсним.

Вказана заява обґрунтована тим, що по справі прийнято кінцеве рішення, яке набрало законної сили і яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, а тому підстави для подальшого забезпечення позову відсутні.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 28 липня 2022 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 04.08.2022р., заяву ОСОБА_2 задоволено, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2020 року у виді накладення арешту та заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Вказана ухвала обґрунтована тим, що справа розглянута по суті, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено і рішення набрало законної сили, реальна загроза у невиконанні судового рішення відсутня, а тому вжиті судом заходи забезпечення позову згідно ст. 158 ЦПК України слід скасувати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 28 липня 2022 року та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 55 ЦПК України не залучено до участі у справі усіх правонаступників відповідача ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що унеможливило встановлення судом фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім того апелянт зазначає, що між нею та ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки. 13.04.2022 року Київським районним судом м. Одеси розглянуто справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом виселення, за наслідком якої у задоволенні позову відмовлено.

Також, за позицією апелянта, скасування заходів забезпечення позову до моменту розгляду цієї справи Верховним Судом створить реальну небезпеку для її права на проживання у вказаній квартирі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2022 року залучено до участі у справі в якості правонаступників відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та неповнолітню ОСОБА_5 , законним представником якої є ОСОБА_6 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 доводи апелянта не визнає, зазначає про відсутність допущених судом першої інстанції норм процесуального права, про які стверджує апелянт. Крім того звертає увагу, що є єдиним власником квартири, яка була предметом забезпечення позову.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибула. Натомість, 01.11.2022р. до суду в електронній формі надійшло клопотання від імені ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на період, після закінчення воєнного стану в Україні, оскільки має бажання особисто брати участь у судовому засіданні. При цьому зазначає, що не має можливості брати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю технічної можливості.

Надаючи правову оцінку вказаному клопотанню на предмет його відповідності нормам процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Наведена норма свідчить, що справедливий та своєчасний розгляд спорів судами є нерозривними поняттями, а комплексне дотримання судами цих вимог сприяє утвердженню верховенства права у суспільстві.

Згідно ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тобто, відкладення розгляду справи у суді апеляційної інстанції передбачено у наступних випадках: якщо стосовно учасника справи немає відомостей про вручення йому судової повістки, а також у випадку наявності відповідного клопотання від учасника справи, якщо повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Як вбачається зі змісту клопотання, ОСОБА_1 просить відкласти розгляд справи у зв`язку із введенням воєнного стану на території України.

Так, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

За загальним правилом при вирішенні питання щодо можливості відкладення розгляду справи в період дії воєнного стану на підставі поданої учасниками судового процесу заяви суд залежно від інтенсивності бойових дій на певній території, загальної воєнної ситуації як в країні, так і в певному регіоні, де знаходиться суд, або учасник справи (його представник), поведінки суб`єктів владних повноважень, що мають компетенцію в сфері повідомлень щодо ризиків перебування на певній території (об`єкті нерухомості) та ін, має дотримуватися балансу між безпекою суддів, працівників апарату, учасників справи та дотриманням процесуальних прав учасників справи і засад судочинства. При цьому врахуванню підлягають попередня поведінка учасника справи, можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, можливість прибути у судове засідання та скористатися правом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Враховуючи, що клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи не містить посилань на обставини, які мають значення для правильного вирішення справи і про які заявник не має можливості повідомити через запровадження воєнного стану, а вирішення процесуального питання про скасування заходів забезпечення позову не впливає на права та інтереси ОСОБА_1 щодо предмету спору по суті, відносно якого ухвалено остаточне рішення, тому суд не вбачає підстав для визнання заявлених ОСОБА_1 причин для відкладення розгляду справи поважними.

Крім того, суд звертає увагу, що предметом розгляду в суді апеляційної інстанції є правомірність ухвали суду першої інстанції щодо скасування заходів забезпечення позову. При цьому, тривале зволікання у вирішенні вказаного питання матиме негативні наслідки для власника об`єкту, відносно якого заходи забезпечення тривають без належних на це підстав.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про залишення клопотання ОСОБА_1 щодо відкладення розгляду справи без задоволення та, як наслідок, можливість розгляду справи за її відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Питання скасування заходів забезпечення позову врегульовано ст. 158 ЦПК України.

Згідно ч.1,7,8 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Частинами 9,10 ст.158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд може скасувати забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову. Підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або повне фактичне виконання судового рішення про задоволення позову. Підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в частині 13 статті 158 ЦПК України.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2020р. ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , у якому з урахуванням його уточненої редакції (т.1, а.с.131-135) просила:

- встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з вересня 1991 року по серпень 1999 року;

- визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та здійснити розподіл квартири у рівних долях;

- визнати недійсним в 1/2 частині договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 26 лютого 2002 року та скасувати державну реєстрацію відносно 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 ;

- витребувати у ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з вересня 1991 по серпень 1999 року проживала однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу, мають спільну дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що під час проживання з відповідачем однією сім`єю 08.12.1993 р. за спільні кошти сторонами була придбана квартира АДРЕСА_1 , проте право власності оформлено на відповідача ОСОБА_3 .

26 лютого 2002 року відповідачем укладено договір дарування зазначеної квартири на користь сина ОСОБА_2 .

Позивач стверджує, що помилково вважала себе співвласником спірної квартири разом з сином ОСОБА_2 , тому не зверталася до суду раніше.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом та наполягала на його задоволенні.

21 жовтня 2020 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 . (т.1, а.с.57-60)

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 22.10.2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено, накладено арешт та заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 . (т.1, а.с.63-64)

Рішенням Київського районного суду м. Одеса від 24.12.2020 р. позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. (т.1, а.с.171-173)

Постановою Одеського апеляційного суду від 21.06.2022 року рішення Київського районного суду міста Одеси від 24.12.2020р. Змінено, викладено його мотивувальну частину у редакції цієї постанови, в іншій частині рішення суду залишено без змін. (т.2, а.с.34-37)

Згідно ч. 1,2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. (ст.384 ЦПК України)

Враховуючи, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено і постановою Одеського апеляційного суду від 21 червня 2022 року зазначене рішення суду в його резолютивній частині залишено без змін, а судові рішення набрали законної сили, проте судом не було вирішено питання про скасування заходів забезпечення позову, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 , як учасника справи, про скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апелянта щодо неврахування судом першої інстанції всіх обставин справи, а саме факту неприязних стосунків між сторонами та наявність в провадженні Київського районного суду м. Одеса справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення зі спірної квартири, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки метою забезпечення позову є запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів особи у тій справі, в межах якої такі заходи вживаються.

Таким чином, наявність між сторонами інших спорів, які розглядаються у межах інших судових проваджень, не впливає на вирішення питання щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову за наслідками розгляду тієї справи, у межах якої такі заходи вживалися.

Також апеляційний суд відхиляє доводи заявника щодо відсутності підстав для скасування заходів забезпечення позову до розгляду справи Верховним Судом, оскільки таке твердження апелянта суперечить положенням ч.9,10 ст. 158 ЦПК України. Так, законом визначено, що визначальною умовою для скасування заходів забезпечення позову є набрання рішенням законної сили, що відповідно до ст.384 ЦПК України пов`язано з датою прийняття постанови суду апеляційної інстанції, а не касаційної.

Щодо доводів скаржника про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, а саме прийняття судового рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, яке є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали, то колегія суддів зазначає наступне.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. (ч.1 ст. 352 ЦПК України)

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. (п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України)

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що прийняття судового рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, є обов`язковою підставою для скасування такого судового рішення, за умови його оскарження відповідною особою, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Судом встановлено, що первинний відповідач по справі ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено відповідний актовий запис від 29.03.2021 року № 7341.

Правонаступниками ОСОБА_3 є його діти ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_5 , які ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2022 року залучені до участі у справі в якості правонаступників відповідача.

Апеляційний суд погоджується з тим, що питання щодо скасування заходів забезпечення позову вирішено судом першої інстанції 28.07.2022р. без залучення правонаступників відповідача ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ,а прийняте судове рішення стосується прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків вказаних осіб.

Разом з тим, наведені обставини у межах даного апеляційного провадження не є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не порушують прав та інтересів апелянта ОСОБА_1 .

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.367,374,375, 382ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 28 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 03 листопада 2022 року.

Головуюча ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ Л.В.Пузанова

________________ І.В.Склярська