У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2022 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання Козак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Марини Віктора Георгійовича про забезпечення позову у цивільній справі № 308/13217/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста Мар`яна Михайлівна, про поділ спільного майна подружжя та визнання договору дарування удаваним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М., про поділ спільного майна подружжя та визнання договору дарування удаваним.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.11.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

03.11.2022 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Марини В.Г. до суду надійшла заява про забезпечення позову, згідно з якою просить вжити захід забезпечення позову, а саме: накласти арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та є, на даний момент, приватною власністю відповідача ОСОБА_2 .

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача посилається на те, що у даній цивільній справі об`єктом спірних правовідносин є таке нерухоме майно: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та транспортний засіб «Skoda Octavia А5», д.н.з. НОМЕР_1 . Ціна позову в даній справі становить 497904,50 грн. (на виконання п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України). Вказаний житловий будинок ОСОБА_2 частково успадкував, а частково набув право власності на останній за договором дарування від ОСОБА_3 . Однак, фактично мав місце договір купівлі-продажу, а не дарування, що позивач й намагається довести у даній справі, з метою розподілу їх спільної сумісної власності. Зовсім нещодавно, їх спільні знайомі (друзі сім`ї), а згодом й сам відповідач ОСОБА_2 повідомив позивачу про те, що хоче відчужити спірний житловий будинок з мстою недопущення його розподілу між ними. Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що вже, навіть, знайшов покупця і зовсім скоро він продасть будинок й забере собі всі кошти, а позивач залишиться ні з чим. Колись, так само, ОСОБА_2 погрожував їй, що продасть їх спільний транспортний засіб «Skoda Octavia А5», д.н.з. НОМЕР_1 , і його погрози незабаром реалізувались, він відчужив останній за договором купівлі-продажу своєму брагу і позивач фактично залишилася ні з чим, що підтверджується копією відповіді з поліції від 14.08.2021 № 10358/106/28/1/-2021 з довідкою про результати проведення перевірки від 14.08.2021. У зв`язку з цим, вважає, що й на цей раз погрози ОСОБА_2 будуть реалізовані. ОСОБА_2 наразі проживає за кордоном, що й підтвердив представник останнього в судовому засіданні 31.10.2022. Тож, по суті на території України відповідача нічого не тримає, існує висока ймовірність того, що відповідач продасть будинок і продовжить своє проживання за кордоном. Такі дії безумовно унеможливлять виконання судового рішення в даній справі. Посилаючись на правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) та Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), вказує, що цілком доречним та співмірним буде застосувати такий захід забезпечення позову як арешт житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У випадку незастосування такого заходу забезпечення позову, відповідач продасть спірний житловий будинок, що взагалі унеможливить виконання рішення суду на користь позивача у даній справі. Тому, з метою недопущення настання вищевказаних ризиків та реалізації основних засад та принципів цивільного судочинства, вважає за необхідне застосувати вищевказаний захід забезпечення позову в цивільній справі № 308/13217/21. На виконання п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України повідомляє, що у позивача наявна пропозиція щодо застосування зустрічного забезпечення у вигляді внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі 10000 грн.

Відповідно до частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За правилами частини першої, третьої, четвертої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

На підставі частини першої статті 153 ЦПК України судом розглянуто дану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи, оскільки наданих заявником пояснень та доказів достатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, а відтак, підстав для призначення її розгляду у судовому засіданні з викликом сторін не вбачається.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою та другою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії..

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що предметом позову у даній справі є:

у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на транспортний засіб марки «Skoda Octavia А5», 2011 року випуску, легковий хетчбек загальний В, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ;

визнати, що позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 належало по 1/2 частини кожному автомобіля марки «Skoda Octavia А5», 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя;

у порядку поділу спільного майна подружжя автомобіля марки «Skoda Octavia А5», 2011 року випуску, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки «Skoda Octavia А5», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 111928,50 грн.;

визнати договір дарування нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. 16.05.2019 удаваним;

визнати договір дарування нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. 16.05.2019 договором купівлі-продажу;

визнати 1/2 частку нерухомого майна на житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, що знаходиться: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,1880 га, із кадастровим номером :11:011:0030, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

визнати за позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 право спільної сумісної власності подружжя земельну ділянку 0,188 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:011:0030, по 1/2 частини за кожним.

Представник позивача, подаючи заяву про забезпечення позову, просить накласти арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 набув право власності на 1/2 частину житлового з належними до нього господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право спадщину за заповітом від 03.08.2011 (дата державної реєстрації: 12.09.2018), а на іншу 1/2 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями, що знаходитися за вказаною адресою на підставі договору дарування нерухомого майна від 16.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М., зареєстрований в реєстрі за № 710, відповідно до якого дарувальником виступив ОСОБА_3 , а обдарованим ОСОБА_2 (дата державної реєстрації: 16.05.2019).

Таким чином, на даний час відповідач в цілому є власником житлового з належними до нього господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.10.1999, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.02.2021 (справа № 308/10891/20) між ними було розірвано.

Предметом позову, серед іншого, є: визнання удаваним договору дарування нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. 16.05.2019, визнання цього договору дарування нерухомого майна договором купівлі-продажу, а також визнання 1/2 частку вказаного нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З матеріалів справи також вбачається, що відповідачем під час шлюбу було відчужено транспортний засіб «Skoda Octavia А5», д.н.з. НОМЕР_1 , який, за твердження позивача, придбано за спільні кошти сторін, у зв`язку з чим позивач звернулася до ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області із відповідною заявою, якій просила прийняти міри до відповідача, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією відповіді з ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 14.08.2021 № 10358/106/28/1/-2021 та довідкою про результати проведення перевірки від 14.08.2021.

Суд вважає, що оскільки нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якого ставиться питання про вжиття заходів забезпечення позову, є предметом спору, то існує обґрунтоване припущення, що дане майно може бути відчужене, тобто, наявні передбачені процесуальним законодавством підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Разом з тим суд бере до уваги ту обставину, що на момент звернення із заявою про забезпечення позову, одноосібним власником спірного житлового будинку є відповідач.

За наведених обставин, на думку суду, існує обґрунтована необхідність для вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

З огляду на встановлені обставини справи та беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог позивача щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову, в тому числі співрозмірності заходів, який представник позивача просить вжити у порядку забезпечення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що вимоги про забезпечення позову є співрозмірними позовним вимогам, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а тому заява про забезпечення позову в даній справі є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Разом з тим, суд, пересвідчившись в тому, що, між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, з`ясувавши обсяг позовних вимог, вважає доцільним в якості забезпечення позову в даній справі накласти арешт на 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 , набуту ним на підставі договору дарування нерухомого майна від 16.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М., зареєстрованого в реєстрі за № 710, яка є предметом судового розгляду справи.

Із зазначених вище підстав заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

У заяві про забезпечення позову представником позивача повідомлено, що у позивача наявна пропозиція щодо застосування зустрічного забезпечення у вигляді внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі 10000 грн.

Відповідно до частини першої та другої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову в суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення (частини третя статті 154 ЦПК України).

При цьому реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за винятком випадків, передбачених частини третьої статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, зокрема, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 753/2380/18-ц).

Відповідно до положень частини першої та другої статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись статтями 149-153, 157, 259, 260, 353-355 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Марини Віктора Георгійовича про забезпечення позову у цивільній справі № 308/13217/21 задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову в цивільній справі № 308/13217/21, а саме, накласти арешт на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , набуту ним на підставі договору дарування нерухомого майна від 16.05.2019, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста Мар`яною Михайлівною, зареєстрованого в реєстрі за № 710.

У решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Позивач (стягувач):

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач (боржник):

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити для виконання до Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (пл. Ш. Петефі, 14, м. Ужгород, Закарпатська область) та учасникам справи для відома.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай