Справа № 137/865/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" листопада 2022 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голота О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 16.09.2022 звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що відповідач у справі є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з якого було стягнуто аліменти до досягнення сином повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 син набув повноліття.

01.09.2022 син ОСОБА_3 зарахований на денну форму навчання до ДПТНЗ «Вінницьке професійне училище сфери послуг». На повному державному забезпеченні не знаходиться.

Позивачка вказує на те, що їхній син ОСОБА_3 проживає з нею, їй самостійно важко утримувати сина, так як необхідно придбати продукти харчування, одежу, інші речі та предмети для забезпечення належної життєдіяльності, розвитку та навчання. Крім цього, її необхідно орендувати квартиру в м. Вінниці для проживання сина.

Позивачка в позові також зазначила, що їй відомо, що відповідач працює неофіційно, займається євроремонтами, має доходи, придбав автомобіль «Мерседес», однак розмір його щомісячного доходу їй не відомий.

З урахуванням викладеного, а також враховуючи те, що відповідач фізично здоровий, хронічних захворювань не має та є працездатною особою, позивачка просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в сумі 5000 грн щомісячно на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час його навчання.

10.10.2022 від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позову заяву, в якому просить суд залишити позовні вимоги ОСОБА_1 , сформульовані в позовній заяві від 15 вересня 2022 року, без задоволення, оскільки вони є безпідставними.

Свої заперечення обгрунтовує тим, що батьки зобов`язані утримувати власну дитину до 18 років, чинне законодавство передбачило право на одержання утримання від батьків повнолітнім дітям допоки їм не виповниться 23 роки, у випадку, коли вони продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги.

В даному випадку, повнолітній син відповідача ОСОБА_3 30 лютого 2022 року завершив навчання і отримав диплом кваліфіковано робітника з присвоєнням кваліфікації "Кухар четвертого розряду. Кондитер третього розряду". Отримана кваліфікація дозволяє самостійно заробляти собі утримання на життя при влаштуванні на роботу за здобутими спеціальностями.

Тому, вважає, що початок нового навчання ОСОБА_3 здійснено за його вибором з усвідомленням матеріальних засобів, якими він, як повнолітній, міг би забезпечувати своє життя і навчання.

Крім того, вказує, що відповідач хоча і працює у Подільському УКБ Міністерства оборони України, проте ця організація у зв`язку з оголошенням війського стану призупинила свою діяльність та заробітна плата йому не виплачується.

Батько відповідача, ОСОБА_5 є пенсіонером, інвалідом та хворіє. Тому потребує також матеріальної допомоги та стороннього догляду. Такі життєві обставини призвели до того, що відповідач обмежений у пошуку нової роботи, оскільки увесь час приділяє догляду за хворим батьком.

Відповідач, як батько, схвалює початки трудової діяльності сина, який використовує знання здобуті за освітою. Також зазначає, що оскільки він водить легковий автомобіль, то може самостійно задовольняти транспортні життєві потреби. Не заперечує, щоби син проживав разом з ним у квартирі м. Вінниці.

Крім того, він допомагав синові. сплачував аліменти на його утримання до повноліття та на період його навчання.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін.

Ухвалою Літинського районного суд Вінницької області 21.09.2022 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті із викликом сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сільченко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позові. Просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 5000 грн. щомісячно, оскільки він навчається і потребує матеріальної допомоги від батька. Проти відзиву заперечив.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позову заяву, просив суд відмовити в задоволенні даного позову. Відзив підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив, підтримав відзив та пояснення свого представника. Суду пояснив, через вкрай важкий матеріальний стан, який виник у нього на сьогоднішній день, не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина. Не заперечує, щоби син проживав разом з ним у квартирі в м. Вінниці, тим самим зощаджував би кошти на проїзд та на житло.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з таких підстав.

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 5)

Відповідно до довіди Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за №2068 від 09.09.2022 (а.с.9) позивачка ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входить її син ОСОБА_3 , 2003 р.н.

Відповідно до довідки ДПТНЗ «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг» від 06 вересня 2022 року № 310 (а.с.10) ОСОБА_3 навчається на 1 курсі за спеціальністю "Харчові технології" з 01.09.2022 по 01.03.2024. На повному державному забезпеченні не знаходиться.

Відповідно до копії рішення Літинського районного суду Вінницької обалсті від 16 вересня 2014 року (а.с.14) шлюб між сторонами по справі розірвано.

Відповідно до довідки про доходи відповідача у Подільському УКБ Міністерства оборони України від 30 вересня 2022 за №127/ДУ-22 (а.с.29) його дохід з квітня 2022 по 30 вересня 2022 складає 0 грн.

Також в судовому засіданні досліджені надані до відзиву документи про наявність хвороби батька відповідача ОСОБА_5 (а.с.30-31), який є пенсіонером (а.с.35).

Відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 02 вересня 2021 (а.с.32-34) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 а розмврв 1500 грн. щомісячно, починаючи з 07 травня 2021 року і до закінчення дитиною навчання у ДПТНЗ «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг», але не більш як до досягнення ним 23 років.

Відповідно до довідки ДПТНЗ «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг» за №444 від 06.10.2022 (а.с.37) з 01.09..2018 по 30.02.2022 ОСОБА_3 дійсно навчався на 1-IV курсі за професією "Кухар.Кондитер", отримав диплом кваліфікованого робітника, присвоєна кваліфікація "Кухар четвертого розряду. Кондитер третього розряду".

Відповідно до довідки про доходи №445 від 06.10.2022 (а.с.38) учень ОСОБА_3 за період навчання з 01.09.2022 отримав за вересень місяць стипендію.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

У судовому засіданні судом були з`ясовані наступні обставини, які в силу приписів статті 182 Сімейного кодексу України мають враховуватися при визначенні розміру аліментів.

Зокрема, відповідач ОСОБА_6 є батьком повнолітнього ОСОБА_3 , який продовжує навчатися.

Відповідач не має ніякого доходу та, так як він зазначає, на його утриманні перебуває батько похилого віку, який хворіє та потребує сторонньої допомоги, який отримує пенсію.

Відповідач є працездатним, доказів про наявність протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано.

Відхиляючи доводи відповідача щодо неможливості сплати аліментів, суд виходить з того, що його тимчасове нестабільне фінансове та матеріальне забезпечення не може свідчити про відсутність можливості надання утримання повнолітньому сину та про його матеріальний стан (матеріальну забезпеченість) взагалі.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів наявності у власності відповідача майна, суду надано не було.

Аргументи позивача про спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн. щомісячно, суд вважає безпідставними, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду надано не було.

Суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, оскільки останній потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням у вищому професійному училищі, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Крім цього, суд враховує матеріальний стан позивача з урахуванням того, що спільний син сторін не має можливості працювати з огляду на навчання на денній формі.

Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України.

В силу ст.ст.191, 201 СК України аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду.

Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, тому зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні повнолітнього сина ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача щомісячно на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання та вважає за справедливе визначити аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_3 , у розмірі 1500 грн, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом, тобто з 16.09.2022 р. на період навчання у ДПТНЗ «Вінницьке професійне училище сфери послуг».

За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн., оскільки позивач була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою та 2000 грн. відшкодування витрат на правничу допомогу на користь позивачки.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 76-82, 258-265, 268,293,294 ЦПК України, ст. 181-183, 199, 200 СК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається у ДПТНЗ «Вінницьке професійне училище сфери послуг» аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 16.09.2022 року до закінчення навчання сина у ДПТНЗ «Вінницьке професійне училище сфери послуг» 01.03.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.