Справа № 550/84/21
Провадження № 2/550/5/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання Байрачної Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Ковжоги О.І.,

представника відповідача адвоката Маслової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 550/84/21 (провадження 2/550/5/22) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Приватного нотаріуса Чутівського нотаріального округу, ОСОБА_4 , третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , Скороходівської селищної ради; Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області; Приватного нотаріуса Чутівського нотаріального округу, ОСОБА_4 ; третя особа ФОП ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити певні дії. Позивачі просять суд: 1) скасувати державну реєстрацію (запис) земельної ділянки призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 із кадастровим номером :30:010:0026; 2) скасувати рішення №643 Артемівської селищної ради від 10.12.2008 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації земельної ділянки у власність»; 3) скасувати рішення №748 Артемівської селищної ради від 11.06.2009 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку»; 4) скасувати Державний акт серія ЯИ №947990 від 03.02.2010 на право власності на земельну ділянку площею 0,1090 га з кадастровим номером :30:010:0026; 5) виключити з Договору дарування від 27.01.2009, посвідченого приватним нотаріусом Чутівського районного нотаріального округу Полтавської області Савіновою Н.М., п.1 вказаного Договору наступні слова: «колодязю питного №2».

Позовна заява мотивована тим, що відповідач ОСОБА_3 порушує права позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо користування та розпорядження земельною ділянкою та колодязем, в результаті чого вони позбавлені вільного доступу до їх приватної власності, оскільки відповідач ОСОБА_3 перекрив доступ до колодязя та проїзду загального користування між їх земельними ділянками. Так, позивачі зазначають, що спірний колодязь був виритий колишнім власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (наразі домоволодіння позивача ОСОБА_1 ), ОСОБА_6 . Проїзд між будинками АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 існував з 1956 року, а в паркані раніше для всіх бажаючих була хвіртка до колодязя. Проте відповідач ОСОБА_3 закрив хвіртку до колодязя та до проїзду, в результаті чого позивачі вказують на неможливість потрапити до своїх городів. Крім того, позивач ОСОБА_1 зазначає, що не має можливості приватизувати свою земельну ділянку надану їй для користування, оскільки існує накладення меж земельних ділянок одна на одну, в зв`язку з тим, що колодязь стоїть на межі, хоча повинен належати їй, посилаючись на те, що з 1980 року межі земельних ділянок не змінювалися. Так на думку позивачів відповідачу ОСОБА_3 протиправно було видано Державний акт серії ЯИ №947990 від 03.02.2010 на право власності на земельну ділянку площею 0,1090 га з кадастровим номером :30:010:0026. Враховуючи викладене, позивачі просять задовольнити їх позовні вимоги та стягнути із відповідачів на їх користь солідарно сплачену суму судового збору в розмірі 4540,00 грн.

Ухвалою судді Чутівського районного суду Полтавської області, ОСОБА_7 від 01.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 19.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

06.05.2022 справу прийнято до провадження суддею Чутівського районного суду Полтавської області, ОСОБА_8 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, зазначивши, що між нею та відповідачем ОСОБА_3 виник спір стосовно меж суміжних земельних ділянок та користування на її колодязем. ОСОБА_9 наразі вона користується, перешкод немає, а приватизована земельна ділянка відповідача ОСОБА_3 нічим їй не перешкоджає. Однак позивач зазначила, при реєстрації права власності відповідачем ОСОБА_3 державним реєстратором було допущено помилку, яка призвела до того, що колодязь начебто належить останньому. У зв`язку з чим ОСОБА_1 і звернулася до суду, щоб узаконити на її думку її колодязь, і в подальшому вона хотіла б його відгородити своїм парканом.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Ковжога О.І. в судовому засіданні підтримав позов, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просив суд його задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, та пояснив, що відповідач ОСОБА_3 незаконно приватизував провулок, яким всі користувалися для проходу до колодязя. На час приватизації земельної ділянки (спірного провулку) ОСОБА_3 , погодження меж між сусідами відбувалося за участю його матері, яка формально підписала документи. Тому позивач ОСОБА_2 просив скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_3 , оскільки вона проведена неправомірно.

Відповідач, ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Маслова А.В. в судовому засіданні не погодилася із позовними вимогами, вважала їх безпідставними та необґрунтованими, а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача Скороходівської селищної ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надіслав заяву в якій просив проводити розгляд справи без участі представника селищної ради, вирішення спору покладає на розсуд суду.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач Приватний нотаріус Чутівського районного нотаріального округу, Савінова Н.М. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, а також виключити її зі складу відповідачів у справі, посилаючись на п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 за №9, зокрема зазначивши, що нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією, а може бути залучений до участі у справі в якості третьої особи.

Третя особа, ФОП ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, а вирішення спору покладав на розсуд суду.

05.02.2021 від відповідача, Приватного нотаріуса Чутівського районного нотаріального округу, Савінової Н.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання позовні вимоги не визнала, та просила відмовити у їх задоволенні. Зокрема нотаріус зазначила, що вимога позивачів про виключення із Договору дарування від 27.01.2009 слова «колодязю питного №2» не обґрунтована, оскільки нотаріусом на законних підставах, згідно виданих та зареєстрованих бюро технічної інвентаризації документів, було внесено інформацію у вищевказаний Договір.

22.02.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_3 . В обґрунтування обставин викладених у відзиві, представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Маслова А.В. зазначила, що відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Так, у відзиві зазначено, що спірний (на думку позивачів) колодязь (1958 року побудови), що розташований на території домоволодіння по АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі Договору дарування від 27.01.2009, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22059667 від 04.03.2009 та технічного паспорта від 10.02.2021. Тобто, ОСОБА_3 являється власником будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, в тому числі і колодязю №2, що знаходяться за вищевказаною адресою з 27.01.2009. Натомість, Договір купівлі-продажу від 11.07.2019, укладений між позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про продаж житлового будинку з господарськими спорудами який розташований по АДРЕСА_2 , не містить даних щодо продажу колодязя, а вказується лише про те, що будинок передається в цілому та складається із житлового будинку загальною площею 66,4 кв.м. Також відповідач ОСОБА_3 зазначає, що колодязь знаходився у власності попереднього власника належного йому домоволодіння, про що маються відомості у Договорі купівлі-продажу АВР №353152 від 20.03.2001, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та Витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно №21619994 від 21.01.2009. Тобто посилання позивача ОСОБА_1 на те, що спірний колодязь набутий незаконно відповідачем ОСОБА_3 є необґрунтованими та недоведеними. Стосовно тверджень позивачів про те, що відповідач ОСОБА_3 привласнив проїзд, унеможливив прохід та проїзд до будинку позивачів та до колодязя, адвокат зазначає, що відповідач ніколи не забороняв та не перешкоджав позивачу ОСОБА_1 та попереднім власникам користуватися колодязем, оскільки він знаходиться на межі двох земельних ділянок, що належать сторонам. Доводи позивача про те, що технічна документація на землю ОСОБА_3 не відповідає дійсності, а останній самовільно змінив межі належної позивачу ОСОБА_1 земельної ділянки та здійснив незаконну приватизацію не підтверджені жодними доказами. Крім того, адвокат зазначає, що твердження позивача ОСОБА_1 про те, що вона не може приватизувати свою земельну ділянку внаслідок накладення меж суміжних земельних ділянок її та відповідача ОСОБА_3 , спростовуються Витягом з ДЗК від 11.11.2020, а також довідкою від 11.11.2020, яка підтверджує, що право власності на земельну ділянку зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 12.10.2020. Враховуючи викладене, сторона відповідача просила відмовити у задоволенні вказаного позову.

25.02.2021 від відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що представник відповідача не погодився із вимогою позивача щодо скасування державної реєстрації (запису) земельної ділянки належної відповідачу ОСОБА_3 та просив відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування своєї позиції, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області зазначає, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :30:010:0026 площею 0,1090 га посвідчено Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №947990 від 03.02.2010, зареєстрованого за №46 в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землі та право постійного користування землею, договорів оренди землі. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №947990 від 03.02.2010 виданий на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документації, що посвідчує право власності на землю, яка розроблена на підставі Рішення Артемівської селищної ради 25 сесії 5 скликання за №643 від 10.12.2008 та затверджена Рішенням Артемівської селищної ради 29 сесії 7 скликання за №748 від 11.06.2009. Відділом Держгеокадастру у Чутівському районі Полтавської області 03.02.2010 було зареєстровано вищевказану земельну ділянку у Національній кадастровій системі на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відділом Держкомзему у Чутівському районі Полтавської області був виданий висновок про погодження технічної документації №136 від 20.01.2009 відповідно до якого технічна документація виготовлена згідно Земельного кодексу України та закону України «Про землеустрій» у відповідності до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі. Таким чином, відповідач вважає, що державна реєстрація земельної ділянки була здійснена на підставі та у відповідності до вимог чинного на той час законодавства, не порушувало право позивачів, а отже підстав для задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації (запису) земельної ділянки немає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 , який знаходиться на не приватизованій земельній ділянці. Зазначений будинок в цілому складається з : житлового будинку А-1, загальною площею 66,4 кв.м, житловою площею 39,3 кв.м, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 11.07.2019 (а.с.16-17).

Як вбачається із Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2019, однією із складових частин об`єкта нерухомого майна зазначений ОСОБА_9 питний №2 (а.с.18).

Як стверджує позивач, цей колодязь належав і попереднім власникам вищезазначеного домоволодіння, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2005 зареєстрованого в реєстрі за №2018 та копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 25.12.2008 (а.с.22-25).

Згідно відомостей, що маються у Технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_2 виготовлену на ім`я попереднього власника вказаного вище домогосподарства гр. ОСОБА_13 , вбачається, що ОСОБА_9 питний, зазначений на схемі визначення меж та розмірів земельної ділянки, розташований на межі двох земельних ділянок, що належать позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 (а.с.26-34).

Відповідач ОСОБА_3 являється власником жилого будинку з господарсько-побутовими спорудами. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування від 27.01.2009, а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.03.2009 (а.с.101-103).

Згідно із вказаним Договором, ОСОБА_3 отримав у дар від ОСОБА_10 жилий будинок з господарсько-побутовими спорудами та складається з глино хворостяного обкладеного цеглою жилого будинку загальною площею 52,4 кв.м, жилою площею 30,2 кв.м літ. «А», сараю літ. «Б», погрібу літ. «б», вбиральні літ. «Д», літньої кухні літ. «Г», огорожі №1, колодязю питного №2, розташованих на земельній ділянці держфонду.

Згідно відомостей, що маються у Технічному паспорті від 10.02.2021 на жилий будинок ОСОБА_3 , в експлікації до технічного паспорту (характеристика будинків, господарських споруд) зазначено колодязь 1958 року забудови (а.с.104-106).

На підставі Рішення №748 від 11.06.2009 29 сесії 5 скликання Артемівської селищної ради, відповідачу ОСОБА_3 було видано Державний акт серія ЯИ №947990 від 03.02.2010 про право власності на земельну ділянку площею 0,1090 га надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 . В подальшому, а саме 03.02.2010 Відділом Держгеокадастру у Чутівському районі Полтавської області було проведено державну реєстрацію земельної ділянки (а.с.122-125).

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати правовстановлюючі документи на земельну ділянку відповідача ОСОБА_3 , а саме державну реєстрацію (запис) земельної ділянки належної відповідачу ОСОБА_3 ; Рішення Артемівської селищної ради Чутівського району №643 від 10.12.2008 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо передачі земельної ділянки у власність»; Рішення №748 Артемівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 11.06.2009 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку»; державний акт серії ЯИ №947990 від 03.02.2010 на право власності на земельну ділянку площею 0,1090 га, а також виключити із Договору дарування від 27.01.2009, посвідченого приватним нотаріусом Савіновою Н.М. пункт 1 наступні слова «колодязю питного №2».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що колодязь був виритий колишнім власником домоволодіння, ОСОБА_6 , яке наразі належить позивачу ОСОБА_1 ; проїзд між будинками по АДРЕСА_3 (що відповідно належать позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 ) існував з 1956 року. а в паркані раніше була хвіртка для всіх бажаючих набрати води з колодязя. В подальшому ОСОБА_3 закрив хвіртку до колодязя та до проїзду на його територію, заборонивши будь-яким особам користуватися колодязем. також позивач ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_3 забороняє користуватися колодязем який фактично знаходиться на її земельній ділянці та відмовляє у доступі до земельних ділянок обох позивачів з боку проїзду з метою обробки городу та інших господарських потреб, оскільки відсутні альтернативні методи потрапляння до їх земельних ділянок з АДРЕСА_2 . Крім того, у позові зазначено, що ОСОБА_1 не може приватизувати земельну ділянку надану їй для користування, оскільки існує накладення меж земельних ділянок одна на одну. У зв`язку з тим, що колодязь стоїть на межі, хоча повинен належати тільки їй, стверджуючи при цьому, що з 1980 року межі земельних ділянок не змінювалися. На думку позивачів, відповідачу ОСОБА_3 було протиправно видано Державний акт серії ЯИ №947990 від 03.02.2010 на право власності на земельну ділянку площею 0,1090 га.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 вважає, що спірний на її думку колодязь належить виключно їй, а тому основною вимогою позову вважає усунення перешкод з боку відповідача ОСОБА_3 щодо права користування вказаним майном та повернення їй майна в натурі.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Також, ч.3 ст.49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі до закінчення підготовчого засідання змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Проте, як вбачається із змісту вимог позовної заяви, позивач ОСОБА_1 просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, належної відповідачу ОСОБА_3 та правовстановлюючі документи на неї, заяв про зміну предмету позову, зменшення чи збільшення позовних вимог до суду не надходило.

Що стосується заявлених позовних вимог про скасування державної реєстрації (запис) земельної ділянки належної відповідачу ОСОБА_3 ; Рішення Артемівської селищної ради Чутівського району №643 від 10.12.2008 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо передачі земельної ділянки у власність»; Рішення №748 Артемівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 11.06.2009 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку»; державного акту серії ЯИ №947990 від 03.02.2010 на право власності на земельну ділянку площею 0,1090 га слід зазначити наступне.

Статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами та державою відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням статті 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські, районні та обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 328 ЦК України (в редакції 2009 року на час вчинення спірних правовідносин) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1, 3 ст.116 ЗК України (в редакції 2009 року на час вчинення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебуваютьу користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 ЗК України (в редакції 2009 року на час вчинення спірних правовідносин) передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно ст.125 ЗК України (в редакції 2009 року на час вчинення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч.2ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно зі ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Ч.ч. 1-3ст. 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина п`ятастатті158 ЗК України).

Судом встановлено, що на підставі Рішення №748 від 11.06.2009 відповідачу ОСОБА_3 видано Державний акт серія ЯИ №947990 від 03.02.2010 на право власності на земельну ділянку площею 0,1090 га з кадастровим номером: :30:010:0026, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.122).

Рішення №748 від 11.06.2009, яким було затверджено документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на вказану земельну ділянку, було винесено після переходу права власності на житловий будинок та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_4 , згідно Договору дарування від 27.01.2009 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22059667 від 04.03.2009, з подальшою державною реєстрацією права власності на земельну ділянку, здійснену у 2010 році на підставі вищезазначеного Державного акту серія ЯИ №947990 від 03.02.2010.

Схема визначення меж та розмірів земельної ділянки міститься в Технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю відповідача ОСОБА_3 була погоджена всіма співвласниками та землекористувачами суміжних земельних ділянок, в тому числі попереднім користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_5 ОСОБА_13 та попереднім користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_5 ОСОБА_14 (а.с.107-125).

Як вбачається із Акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_3 , розташованої по АДРЕСА_4 , межі та розміри земельної ділянки показані зацікавленим сторонам в натурі, вказані на схемі та посвідчені підписами. Межові знаки передані землевласнику на зберігання в кількості 11 шт. Претензій до межі земельної ділянки з боку сусідів та власника земельної ділянки не заявлено.

В подальшому Відділом Держкомзему у Чутівському районі Полтавської області було надано Висновок №136 від 20.01.2009 про погодження технічної документації, відповідно до якого технічна документація була виготовлена згідно Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій» у відповідності до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затвердженої наказом Держкомзему від 29.09.2000 №27. Технічна документація відповідає вимогам для внесення в автоматизовану систему ведення державного земельного кадастру (а.с.119).

Судом також встановлено, що в обґрунтування позовних вимог щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідача ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 посилається зокрема на те, що на її земельну ділянку, що розташована за адресою АДРЕСА_2 є накладення меж земельної ділянки належної відповідачу, що розташована по АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що на межі стоїть колодязь. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано до суду жодних документів на підтвердження меж даної земельної ділянки, належної останній.

Натомість, представником відповідача ОСОБА_3 , адвокатом Масловою А.В., до суду надано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.11.2020, з якого вбачається, що за позивачем ОСОБА_1 09.08.2017 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1030 га надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_2 (а.с.130-132).

Таким чином суд вважає, що посилання позивача на ту обставину, що вона не має можливості приватизувати свою земельну ділянку внаслідок накладення меж двох суміжних земельних ділянок (по АДРЕСА_5 та АДРЕСА_1 ) не підтверджені жодними доказами та спростовуються наданими стороною відповідача Витягом з ДЗК НВ-020 від 11.11.2020 на земельну ділянку з кадастровим номером: :30:010:0096, а також довідкою від 11.11.2020 Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про реєстрацію права власності на землю за позивачем ОСОБА_1 .

Твердження позивача ОСОБА_1 про те, що попереднього власника земельної ділянки ОСОБА_13 , яка підписала Акт визначення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_3 , було введено в оману, не підтверджено в суді належними доказами, а заява ОСОБА_13 про відмову від підпису на вищевказаному Акті датована 27.06.2010 не спростовує факт підписання Акту визначення меж земельної ділянки відповідача (а.с.36).

Щодо посилань позивачів на ту обставину, що відповідач ОСОБА_3 привласнив на їх думку проїзд, а саме провулок, який існував завжди для загального користування громадян, що мешкають по АДРЕСА_2 , суд зазначає наступне.

Як вбачається із виписки з Протоколу засідання виконавчого комітету Артемівської селищної ради народних депутатів Чутівського району Полтавської області від 24.10.1980 «Про зміну границі земельної ділянки гр. ОСОБА_11 (попередній власник будинку, що наразі належить відповідачу ОСОБА_3 ) по АДРЕСА_4 », виконавчий комітет селищної Ради народних депутатів вирішив частину присадибної ділянки, що належить гр.. ОСОБА_11 , площею 140 кв.м з посадженими на ній фруктовими деревами добавити до земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_6 (попередній власник будинку, що наразі належить позивачу ОСОБА_1 ), а до земельної ділянки гр. ОСОБА_11 причислити (додати) 240 кв.м із вільної земельної ділянки держфонду селищної Ради (а.с.128).

Тобто, судом встановлено, що спірний на думку позивачів «проїзд» є складовою частиною земельної ділянки, яка у встановленому законом порядку була передана попередньому власнику домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_4 , ОСОБА_11 та в подальшому приватизована відповідачем ОСОБА_3 , що підтверджується належними доказами наявними у матеріалах справи.

Крім того, суд зазначає, що земельна ділянка відповідача ОСОБА_3 , як об`єкт цивільних прав відповідно до ст.79-1 ЗК України, була сформована в певних межах (конфігурації) та зареєстрована в Державному земельному кадастрі 03.02.2010, а реєстрація земельної ділянки позивача ОСОБА_1 відбулася 09.08.2017. Тобто твердження ОСОБА_1 про незаконну приватизацію, самовільну і протиправну зміну ОСОБА_3 меж своєї земельної ділянки та меж земельної ділянки ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

Отже, колодязь, який належить відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності, встановлений на межі двох сформованих земельних ділянок позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 , а саме на межі земельної ділянки з кадастровим номером: :30:010:0026 за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки з кадастровим номером: :30:010:0096 за адресою: АДРЕСА_2 . Межі цих земельних ділянок були погоджені всіма суміжними власниками та користувачами, тобто користування колодязем повинно бути спільним, з урахуванням принципу добросусідства.

Посилання позивача ОСОБА_1 про те, що відповідач ОСОБА_3 перешкоджає вільно користуватися колодязем не знайшли свого підтвердження у судовому розгляді.

Таким чином, стороною позивача не наведено достатніх доказів на підтвердження викладених у позовній заяві фактів та обставин, щодо незаконної приватизації земельної ділянки, що належить відповідачу ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні вимог позивачів про скасування: Рішення №643 Артемівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 10.12.2008 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації земельної ділянки у власність»; Рішення №748 Артемівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 11.06.2009 "Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_4 "; Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 947990, виданого Артемівською селищною радою 03.02.2010 р; скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :30:010:0026, а також виключення з Договору дарування від 27.01.2009, посвідченого приватним нотаріусом Чутівського районного нотаріального округу Полтавської області, Савіновою Н.М. пункту 1 наступних слів : «колодязю питного №2» - слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 83, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Приватного нотаріуса Чутівського нотаріального округу, ОСОБА_4 , третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 .

Позивач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 .

Представник позивача - адвокат Ковжога Олександр Іванович, адреса: вул. Раїси Кириченко, 36 оф.5 м. Полтава.

Відповідач - ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 .

Представник відповідача адвокат Маслова Анна Володимирівна, адреса: вул. Європейська, 21 оф.5 м. Полтава.

Відповідач - Скороходівська селищна рада Полтавської області, місцезнаходження: вул. Софіївська, 15 смт. Скороходове Полтавської області, .

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, місцезнаходження: вул. Уютна, 23 м. Полтава, .

Відповідач - Приватний нотаріус Чутівського районного нотаріального округу, Савінова Надія Матвіївна, адреса: вул. Центральна, 12 смт Чутове Полтавської області.

Третя особа - Фізична особа-підприємець, ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення складено 03 листопада 2022 року.

Суддя С. А. Оболєнська