Справа № 503/1148/22
Провадження № 2/503/334/22
10 листопада 2022 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді Вороненка Д.В.,
за участю секретаря судового засідання Журби С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
14.10.2022 року ухвалою суду було відкрите провадження у даній справі із проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право подати на адресу суду відзив на позов, а також право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Копію ухвали надіслано сторонам.
У встановлений судом строк відповідач не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, відзив на позовну заяву не подала.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Мартинюк Ю.М. в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання були своєчасно повідомлені належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка представника відповідача адвоката Мартинюка Ю.М. від 21.10.2022 року (а.с.53).
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
13.10.2020 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання банківських послуг та підписано Анкету-заяву до вказаного Договору (а.с.9).
При цьому, умовами пункту 6 зазначеної Анкети-заяви клієнтом ОСОБА_1 засвідчено генерацію для нього ключової пари з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем (зазначене його візуальне відображення, що складається з відповідної послідовності цифр і латинських літер), який буде використовуватися для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій, а також визнано, що УЕП є аналогом власноручного підпису на документах на паперових носіях і підтверджено, що всі наступні правочини (у т.ч. підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною з використанням простого електронного підпису або УЕП.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Зокрема, ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VIII (в редакції чинній на час укладення між сторонами кредитного зобов`язання) передбачено, що зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII (в редакції чинній на час укладення між сторонами кредитного зобов`язання), електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Нормативно-правове обґрунтування:
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 526 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Висновки суду
щодо частини позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту):
Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач взятих на себе зобов`язань по договору не виконала, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не надавала, на пропозицію позивача погасити заборгованість не реагувала, внаслідок чого станом на 28.12.2021 року утворилась заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту).
Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідач ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, оскільки не надала банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим має прострочення зобов`язання.
Таким чином суд вважає, що фактично отримані та використані позичальником ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ « УНІВЕРСАЛ БАНК» не повернуті у строки передбачені зобов`язанням, а тому кредитор має право вимагати їх повернення.
Водночас із цим, як вбачається з матеріалів справи, в Анкеті-заяві від 13.10.2020 року (а.с.9) сума кредитного ліміту не зазначена.
При цьому, згідно підпункту «3. Основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача» пункту «8.2. Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» розділу «8. Додатки» Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank) (а.с.24 на звороті), сума / ліміт кредиту становить від 0 до 400000 грн (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку).
Також суду не надано жодних належних доказів того, яка саме сума кредитного ліміту була відображена у мобільному додатку ОСОБА_1 .
В свою чергу суд відзначає ту обставину, що згідно положень пункту 3 Анкети-заяви від 13.10.2020 року (а.с.9) сторонами було узгоджено як право банку на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту так і взяте на себе банком зобов`язання повідомляти ОСОБА_1 про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту шляхом надсилання їй повідомлень у мобільний додаток.
Однак, позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів того, що банк виконав взяту на себе зобов`язання щодо повідомлення ОСОБА_1 про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту шляхом надсилання їй відповідного(-их) повідомлення(-ь) у її мобільний додаток, зокрема шляхом долучення до позовної заяви хоча б скриншота відповідного повідомлення надісланого ним у мобільний додаток відповідача ОСОБА_1 .
Аналогічний за своєю суттю висновок зазначений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 345/2633/20 (провадження № 61-494св21).
Відповідно до положень першого речення ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
щодо частини позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за порушення грошового зобов`язання:
Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг (monobank | Universal Bank) АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (а.с.9) була підписана представником банку і ОСОБА_1 13.10.2020 року, а саме шляхом накладення представником банку ОСОБА_2 кваліфікованого електронного підпису о 08:22:42 годині 13.10.2020 року та відображення зовнішнього вигляду власноручного підпису ОСОБА_1 і накладення нею ЕЦП о 08:18:26 годині 13.10.2020 року, про що свідчить зміст самої Анкети-заяви .
В пункті 1 цієї Анкети-заяви сторонами було погоджено те, що ця Анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у разі надання банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK | Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , та тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг.
В змісті самої Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг (monobank | Universal Bank) АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (а.с.9), яка була підписана представником банку і ОСОБА_1 13.10.2020 року, не зазначено ні порядок, а ні розміри нарахування суми «за порушення грошового зобов`язання».
Таким чином для висновків про обґрунтованість заявлення позивачем необхідне дослідження змісту документів разом з якими, у відповідності до положень пункту 1 Анкети-заяви, остання складає Договір про надання банківських послуг, зокрема тарифів, що розміщених за посиланням www.monobank.ua.
При цьому, має значення редакція цих документів, зокрема тарифів, що розміщених за посиланням www.monobank.ua/terms, саме на день підписання представником банку і ОСОБА_1 . Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг 13.10.2020 року.
Суд відзначає ту обставину, що додані до позовної заяви документи не містять в собі Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, паспорту споживчого кредиту, що були розміщені за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 13.10.2020 року та тарифів, що були розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, станом на 13.10.2020 року.
У зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість заявленої позовної вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за порушення грошового зобов`язання відповідно до умов, які існували на день підписання представником банку і ОСОБА_1 . Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг 13.10.2020 року та отримання якого в Мобільному додатку нею була підтверджена згідно пункту 1 Анкети-заяви.
В свою чергу до позовної заяви додано роздруковані із сайту Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank в редакції затвердженні Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021 року, яка набула чинності 27.11.2021 року (а.с.10-22); паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с.24 на звороті 26) за змістом якого не можливо встановити до якої саме редакції останній належить; та витяг з тарифів за Чорною карткою monobank, станом від 27.11.2021 року (а.с.23-24).
Однак, при цьому позивачем на надано суду жодних доказів того, що ОСОБА_1 була ознайомлена із зазначеними вище Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank та витяг з тарифів за Чорною карткою monobank в їх редакціях від 24.11.2021 року, які набрали чинності з 27.11.2021 року.
Зокрема позивачем не надано доказів здійснення ОСОБА_1 підписання згаданих вище документів у спосіб, який нею із банком було погоджено згідно умов пункту 6 Анкети-заяви від 13.10.2020 року (а.с.9), а саме шляхом їх підписання згенерованим для неї особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем (зазначенням його візуального відображення, що складається з відповідної послідовності цифр і латинських літер відображеної у Анкеті-заяві від 07.11.2020 року) для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку; використанням простого електронного підпису або УЕП.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність за порушення зобов`язання та визначили її розмір.
Аналогічний за своїм змістом правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17).
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
При цьому, суд також звертає увагу на ту обставину, що у Паспорті споживчого кредиту Чорної картки monobank в графі «Підпис кредитодавця» (а.с.26) наявний запис «кваліфікований електронний підпис Голови Правління кредитодавця ОСОБА_3 », в той час як в графі «Підпис споживача» (а.с.26) наявний запис «Споживач отримує паспорт споживчого кредиту в Мобільному додатку та підписує його у електронному вигляді до підписання Договору».
Таким чином відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_1 підписала цей Паспорт у електронному вигляді, зокрема шляхом розміщення в графі «Підпис споживача» запису «кваліфікований електронний підпис Споживача ОСОБА_1 », рівнозначного запису у графі «Підпис кредитодавця», або зазначення у ній згенерованого для ОСОБА_1 особистого ключа і відповідного йому відкритого ключа (зазначення його візуального відображення, що складається з відповідної послідовності цифр і латинських літер відображеної у Анкеті-заяві від 13.10.2020 року) чи зазначення про накладення ОСОБА_1 ЕЦП із зазначенням точної дати та часу цього накладення, за аналогією до зазначення підпису ОСОБА_1 у змісті самої її Анкети-заяви від 13.10.2020 року (а.с.9).
В свою чергу зазначення у графі «Підпис споживача» запису «Споживач отримує паспорт споживчого кредиту в Мобільному додатку та підписує його у електронному вигляді до підписання Договору» відповідає зазначенням, які як правило використовуються у документах бланкової форми для роз`яснення того яка саме інформація (відомості) та/або у якому порядку їх має бути внесено у відповідну графу бланку документа.
При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
У зв`язку з чим суд вважає, що позовна вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за порушення грошового зобов`язання в сумі 323,56 грн є необґрунтованою і задоволенню не підлягає, а тому у цій частині позову слід відмовити.
щодо розподілу судових витрат:
Керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Кодимським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко