Провадження № 2-о/369/50/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2022 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області

у складі головуючої судді Ковальчук Л.М.,

за участю секретаря Цукаревої К.А.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Боярська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила суд встановити факт її проживання у період з 26.09.1988 року по 01.04.1989 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення факту проживання у період з 26.09.1988 року по 01.04.1989 року за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється нею з метою отримання довідки про період проживання та роботи на територіях радіоактивного забруднення з метою підтвердження права на отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. До суду представник заявника подав заяву про розгляд справи у відсутності заявника та її представника, у якій вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку.

Оцінивши показання допитаних в попередньому судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, подані заявником докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає необхідним задовольнити заявлені вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Боярським ГІК Києво-Святошинського району Київської області, син заявниці ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Боярка, про що 11.10.1988 року було складено відповідний актовий запис про народження № 402.

Відповідно до виписки із пологового будинку, виданої 01 жовтня 1988 року Саморуппо (прізвище заявника до шлюбу), зазначена домашня адреса породіллі: АДРЕСА_1 .

Довідкою, виданою Боярською амбулаторією, встановлено, що син заявниці ОСОБА_6 після народження, у період з 01.10.1988 року до серпня 1989 року, надглядався лікарями Боярської дитячої поліклініки, та за адресою: АДРЕСА_1 , дитину один раз у три дні відвідувала патронажна медична сестра.

Факт проживання заявника разом із сином у період з 26.09.1988 року по 01.04.1989 року за адресою: АДРЕСА_1 , у судовому засіданні, підтвердили свідки ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Від встановлення вказаного вище факту залежить виникнення, зміна та/або припинення для ОСОБА_1 особистих майнових та/чи майнових прав.

Встановлення вказаного вище юридичного факту не пов`язано зі спором про право.

Встановлення вказаного вище факту необхідно ОСОБА_1 для звернення до Пенсійного фонду України для отримання пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 статті 293 ЦПК України, визначено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, факт того, що місце проживання ОСОБА_1 у період з 26.09.1988 року по 01.04.1989 року за адресою: АДРЕСА_1 , знайшов своє підтвердження у суді, подана заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-259 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Боярська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у період з 26 вересня 1988 року по 01 квітня 1989 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л.М. Ковальчук