Справа № 752/5629/22
Провадження № 2-о/752/248/22
У Х В А Л А

іменем України

24 жовтня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київська міська рада, Дніпровська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

у травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт того, що він є двоюрідним племінником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обґрунтування звернення до суду із даною заявою зазначив про те, що ним здійснюється оформлення спадщини, що відкрилась після смерті спадкодавців: ОСОБА_3 (матір), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до складу якої входять 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , розташованої в житловому будинку літера А-9; 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , розташованої в житловому будинку літера А-9 (після смерті ОСОБА_3 ); 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , розташованої в житловому будинку літера А-9; квартира АДРЕСА_2 (після смерті ОСОБА_2 ).

Вказав, що встановлення факту родинних відносин між ним та його двоюрідним дядьком породжує юридичні наслідки для нього, оскільки від цього залежить виникнення його права на спадкування як спадкодавця п`ятої черги.

Ухвалою від 06.06.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.10.2022 року (а.с. 43).

В судовому засіданні судом було поставлено на обговорення питання про залишення заяви без розгляду, оскільки вбачається спір про право.

Заявник та його представник - ОСОБА_4 заперечували проти залишення заяви без розгляду.

Київська міська рада явку представника в судове засідання не забезпечила, подала відзив, в якому просила ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства, та розглядати справу за відсутності її представника.

Дніпровська міська рада явку представника в судове засідання не забезпечила, подала заяву про залишення заява без розгляду, з огляду на наявність між учасниками процесу спору про право, так як спадщина є відумерлою, та рада зобов`язана подати відповідну заяву в порядку ст. 1277 ЦК України.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що встановлення факту родинних відносин необхідне ОСОБА_1 для вирішення питання про право на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Процесуальний закон передбачає умови, за яких в окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають установленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Аналогічних висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 19.03.2020 року в справі № 639/489/18 (провадження № 61-1162св19), від 15.04.2020 року в справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27.08.2020 року в справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 28.04.2021 року в справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20).

Згідно роз`яснень, які містять у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.04.2004 року тощо.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, поняття «спір про право» пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до ПН м. Дніпро ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 19, 20).

З відповіді ПН м. Дніпро ОСОБА_5 вбачається, що видача свідоцтва про право на спадщину неможливе через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_1 та спадкодавцем (а.с. 22).

Дніпровська міська рада подавши заяву до суду не згодна із обставинами викладеними у заяві про встановлення факту, вважає, що спадщина є відумерлою з огляду на положення ст. 1277 ЦК України.

Разом з тим, внесення на розгляд суду заяви про встановлення факту родинних відносин пов`язано саме зі встановленням родинного зв`язку заявника із померлим ОСОБА_2 , від якого залежить виникнення майнового спору щодо спадщини останнього між заявником та заінтересованою особою.

Оскільки під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням, невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права, оскільки заінтересована особа, перешкоджає в реалізації певного права заявника, суд вважає, що внесена на розгляд суду заява не може бути розглянута в порядку окремого провадження.

Таким чином, з даних правовідносин вбачається спір про право, тому суд надходить до висновку про залишення заяви без розгляду, оскільки заява ОСОБА_1 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 257, 352, 353 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київська міська рада, Дніпровська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя В.С. Хоменко