Провадження № 2/947/2410/22
03.11.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,
секретар судового засідання - Бродецька Тетяна Вікторівна,
Позов пред`явлено на підставі ст. 47 ЦК УРСР та ст. 220 ЦК України.
Ухвалою суду від 14.07.2022 року провадження по справі відкрито.
02.08.2022 року позивач ОСОБА_1 подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності, в подальшому у разі неявки відповідачів у судове засідання провести розгляд справи в заочному порядку.
02.08.2022 року позивач ОСОБА_3 подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності, в подальшому у разі неявки відповідачів у судове засідання провести розгляд справи в заочному порядку.
02.08.2022 року позивач ОСОБА_2 подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності, в подальшому у разі неявки відповідачів у судове засідання провести розгляд справи в заочному порядку.
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в підготовчі та судове засідання викликалися належним чином, не з`явилися, правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалися.
Представник третьої особи - Одеської товарної біржи до судових засідань викликався належним чином, не з`явився, правом на подання письмових пояснень чи заяви щодо розгляду справи не скористався.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В позовних вимогах позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаються на те, що 24.04.1997 року позивачі купили у відповідачів квартиру АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Одеською товарною біржею. Оскільки недотримання на момент укладення договору купівлі-продажу нотаріальної форми правочину на теперішній час перешкоджає позивачам у належному користуванні та розпорядженні майном, позивачі змушені звернутись до суду.
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалися.
Третя особа Одеська товарна біржа правом на подання письмових пояснень чи заяви щодо розгляду справи не скористалась.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Відповідно до вказаного договору ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продали, а ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 купили квартиру загальною площею 107,60 кв.м., корисною площею 105,8 кв.м., житловою площею 51,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .
З копій паспортів позивачів вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.9-14/.
IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Суд зазначає, що на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, на підставі вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, ст. ст. 209, 220 ЦК України, суд, -
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Васильків О.В.