Постанова

Іменем України

31 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 219/9052/20

провадження № 61-18516св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальний заклад «Бахмутський медичний фаховий коледж»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу адвоката Поліщука Дмитра Петровичав інтересах ОСОБА_1 , на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2021 року у складі судді Худіної О. О. та постанову Донецького апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Корчистої О. І., Космачевської Т. В., Мальованого Ю. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального закладу «Бахмутський медичний фаховий коледж» (далі - КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж») про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивувала тим, що наказом від 01 вересня 2014 року № 294-к її зарахували на посаду викладача Артемівського медичного училища. Наказом від 01 вересня 2016 року № 35-к її перевели на посаду методиста курсів підвищення кваліфікації, а наказом від 28 серпня 2017 року № 308-к звільнили з посади методиста підвищення кваліфікації та залишили на посаді викладача за місцем роботи.

Наказом від 01 вересня 2020 року № 325-к роботодавець звільнив її з посади викладача на підставі пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України з формулюванням «у зв`язку із вчиненням аморального проступку».

Вважає звільнення є незаконним, оскільки наказ про звільнення не містить жодних відомостей чи вказівок щодо фактів вчинення нею аморальних проступків, отже не відповідає вимогам закону.

Припускає, що її звільнення пов`язано з неприязним відношенням керівника учбового закладу до неї.

Зі змісту спірного наказу вбачається, що 30 червня 2020 року до відома керівника КЗ «Бахмутський медичний коледж» доведено, що в мережі Інтернет розміщено фото та відео матеріали еротико-порнографічного характеру особи зовнішньо схожої на позивача.

Того ж дня розгляд цього інциденту винесено на позачергове засідання педагогічної ради, де рішенням ради ухвалено вважати зміст фото та відеоматеріалів за участю позивачки аморальним для викладача.

ОСОБА_1 повідомила, що 28 червня 2020 року вона встановила факт створення невстановленою особою від її імені «фейкової» сторінки в соціальній мережі «Інстаграм», в профілі якого розміщено її особисті фото, а також створені записи та коментарі, які принижують її честь і гідність. У зв`язку з чим вона звернулась до органів поліції з відповідною заявою.

Наступного дня керівник установи звернувся з поданням до Голови профспілкового комітету Бахмутського медичного коледжу з пропозицією вирішити питання про надання згоди на розірвання трудового договору з нею через вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням педагогічної діяльності.

За наслідками розгляду засідання профспілкового комітету Бахмутського медичного коледжу постановлено, клопотати перед директором КЗ «Бахмутського медичного коледжу» ОСОБА_5 про можливість викладача ОСОБА_1 написати заяву про звільнення за власним бажанням.

Вважає, що такі висновки профспілкового комітету не свідчать про надання згоди на розірвання трудового договору з нею за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України.

Просила суд визнати незаконним та скасувати наказ від 01 вересня 2020 року № 325-к директора КЗ «Бахмутський медичний коледж» ОСОБА_5 «Про звільнення викладача ОСОБА_1 » на підставі пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України, поновити її на посаді викладача КЗ «Бахмутський медичний коледж» з 01 вересня 2020 року, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2020 року до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить 9 119, 80 грн за вирахуванням податків та інших платежів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Артемівський міськрайонний суд Донецької області рішенням від 14 червня 2021 року у задоволенні позову відмовив.

Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що позивачку звільнили з роботи із дотриманням вимог законодавства, отже підстави для поновлення її на роботі відсутні. Факти аморальної поведінки ОСОБА_1 підтверджуються наявними в справі письмовими доказами у вигляді доповідної записки викладача медичного коледжу ОСОБА_2 , заяви батьківського комітету, протоколу № 10 позачергового засідання педагогічної Ради коледжу від 30 червня 2020 року, фотоматеріалами, а також поясненнями самої ОСОБА_1 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 через адвоката Поліщука Д. П., подала апеляційну скаргу.

Донецький апеляційний суд постановою від 12 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Поліщук Д. П. , залишив без задоволення

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2021 року залишив без змін.

Апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції встановив факти вчинення ОСОБА_1 дій, які для педагога є аморальними, оскільки вона взяла участь у створенні фото та відео еротико - порнографічного характеру, які стали доступні широкому колу осіб, зокрема студентам, батькам, іншим викладачам.

Вважав, що встановлені судом першої інстанції обставини підтверджуються наявними в справі письмовими доказами та поясненнями самої позивачки, яка не заперечувала факт участі у створенні зазначених фото та відеоматеріалів.

У свою чергу, позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на спростовування цих обставин.

Посилання у позові та наведені в апеляційній скарзі доводи щодо того, що ці фото та відео матеріали потрапили у мережу Інтернет поза її бажанням, не спростовують факту її участі у створенні зазначених матеріалів.

Вважав, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивачки відбулося із дотриманням вимог закону, отже підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та її поновлення на роботі відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2021 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 через адвоката Поліщука Д. П., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 01 лютого 2022 року відкрив касаційне провадження, витребував справу з суду першої інстанції, надіслав учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснив їм право подати відзив на касаційну скаргу.

Підставою для відкриття касаційного провадження є пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

У лютому 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставою касаційного оскарження ОСОБА_1 зазначила відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах).

Касаційну скаргу мотивувала тим, що роботодавець звільнив позивачку лише на підставі загальної оцінки та жоден з доводів не може бути підставою для звільнення працівника за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи.

Зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачка звернулась до правоохоронних органів, навпаки зазначив, що це звернення зафіксоване лише 04 липня 2020 року, тобто після спливу тижня з моменту розміщення фото на сторінці соціальної мережі та після проведення педагогічної ради, що не відповідає дійсності.

Послалася на те, що сама адміністратор соціальної мережі «Інстаграм» коледжу підтвердила той факт, що саме невідома особа розмістила фотографії позивача.

На думку заявниці, суди не взяли до уваги те, що фото та відео еротико - порнографічного характеру які мали місце, були створені позивачем поза робочого часу особисто виключно для себе за її місцем проживання у власній квартирі та вибули з володіння поза її волею.

Будь-яких конкретних дій, що містять ознаки аморального проступку позивачка не вчиняла, а навпаки стала потерпілою особою внаслідок незаконних дій невстановлених осіб.

Зазначила, що при звільненні відповідач порушив процедуру звільнення, тобто профспілковий комітет Первинної профспілкової організації КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» не давав згоди на розірвання договору, з підстав передбачених пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України.

Відзив на касаційну скаргу

У квітні 2022 року КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просив суд залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Зазначив, що, за повідомленням голови профспілкового комітету Первинної профспілкової організації КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж», профспілковий комітет вважає розміщені фото та відеоматеріали еротико - порнографічного характеру із зображенням та за участю позивача носять аморальний характер, а сам факт безпосередньої участі у створенні фото та відеоматеріалів, які стали доступні широкому студентському загалу, зокрема й студентам, безпосереднім викладачем яких є позивач, не узгоджується з виконанням обов`язків викладача щодо здійснення виховних функцій.

У зв`язку з цим профспілковий комітет повідомив про надання згоди на розірвання трудового договору з позивачем на підставі пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України.

Відповідач звернув увагу на те, що аморальним проступком є саме факт створення фото та відеоматеріалів еротико - порнографічного характеру, що не узгоджується з виховними функціями педагога.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 згідно з наказом від 01 вересня 2014 року № 294-к зарахували на посаду викладача Артемівського медичного училища.

Наказом від 01 вересня 2016 року № 35-к роботодавець перевів ОСОБА_1 на посаду методиста курсів підвищення кваліфікації.

Наказом від 28 серпня 2017 року № 308-к ОСОБА_1 звільнили з посади методиста підвищення кваліфікації та залишено на посаді викладача за зазначеним місцем роботи.

01 липня 2020 року директор КЗ «Бахмутський медичний коледж» ОСОБА_5 звернулась із поданням до голови профспілкового комітету з проханням розглянути та вирішити питання про надання згоди на розірвання трудового договору з викладачем ОСОБА_1 , яка виконує викладацькі та виховні функції, через вчинення нею аморального проступку, несумісного з продовженням педагогічної діяльності (а. с. 12).

Відповідно до протоколу № 10 позачергового засідання педагогічної ради Бахмутського медичного коледжу від 30 червня 2020 року, на засіданні якого була присутня ОСОБА_1 , остання повідомила, що її особистий акаунт не санкціоновано відкрито сторонньою особою, яка отримала доступ до її приватних фото і відео та без її дозволу розмістила цей матеріал на сторінці коледжу.

Позивачка вважає себе постраждалою в цій ситуації, тому подала заяву до Бахмутського відділу поліції. Запрошений викладачем дільничний ст. лейтенант Торичко підтвердив факт подання заяви. В результаті засідання ухвалили: вважати зміст даних фото і відео еротичного характеру за участю викладача ОСОБА_1 аморальним для викладача (а. с. 72-73).

Згідно з протоком засідання від 03 липня 2020 року, комісія з питань службового розслідування ухвалила за підсумками службового розслідування вважати надані фото та відео за участю ОСОБА_1 аморальними для викладача. Порушити клопотання перед директором коледжу про розірвання трудового договору з ОСОБА_1 за її аморальну поведінку (а. с. 75-76).

Відповідно до витягу з протоколу засідання від 17 липня 2020 року № 9, профспілковий комітет Бахмутського медичного коледжу постановив клопотати перед директором КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» ОСОБА_5 про можливість викладача ОСОБА_1 написати заяву про звільнення за власним бажанням (а. с. 13).

За змістом журналу реєстрації вхідної кореспонденції до КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» від профспілкового комітету Первинної профспілкової організації КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» не надходило рішення за наслідками розгляду подання директора КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» щодо надання згоди на розірвання трудового договору з викладачем ОСОБА_1 , яка виконує виховні функції, через вчинення нею аморального проступку, несумісного з продовженням педагогічної діяльності до 27 квітня 2021 року.

За змістом наказу від 01 вересня 2020 року № 325-к, виданого КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж», 30 червня 2020 року до відома керівника КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» надійшли відомості, що в мережі Інтернет розміщені фото та відео матеріали еротико-порнографічного характеру із зображенням та за участю викладача іноземної мови КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» ОСОБА_1 , які мали необмежений доступ для широкого кола осіб, зокрема викладачів КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж», а також для студентів коледжу та їх батьків.

Огляд вказаних фото та відео матеріалів підтвердив безпосередню участь у їх створенні ОСОБА_1 .

Розгляд цього інциденту винесли на позачергове засідання педагогічної ради, під час якого ОСОБА_1 пояснила, що фото та відео матеріали розміщено в її особистому акаунті в мережі Інтернет, який відкрила стороння особа, яка отримала доступ до її приватних фото і відео та без її дозволу розмістила цей матеріал на сторінці коледжу.

Рішенням від 30 червня 2020 року педагогічна рада ухвалила вважати зміст вищезазначених фото та відео еротичного характеру за участю викладача ОСОБА_1 аморальним для викладача.

За наслідками службового розслідування також вирішено вважати фото та відео еротичного характеру за участю викладача ОСОБА_1 аморальним для викладача.

За змістом наказу, на адресу КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» надійшов ряд письмових звернень від батьків студенів, де вони порушують питання щодо подальшого перебування у складі педагогічного колективу викладача ОСОБА_1 у зв`язку з розміщенням в соціальній мережі «Інстаграм» фото та відео еротико-порнографічного характеру за участю викладача ОСОБА_1 , свідками чого стали батьки та більшість студентів.

Також у зверненнях батьків звертається увага на застосування викладачем ОСОБА_1 нецензурної лексики та погроз на адресу студентів.

Суди попередніх інстанцій встановили, що за наказами від 16 червня 2020 року № 221-к та від 07 липня 2020 року № 253-к викладач ОСОБА_1 з 01 липня 2020 року до 31 серпня 2020 року перебувала у основній відпустці, продовженій у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (а. с. 79-82).

По факту інциденту викладач медичного коледжу ОСОБА_2 , яка також є адміністратором соціальної сеті «Інстаграм» коледжу, подала директору закладу доповідну записку.

За змістом доповідної записки, сторінка соціальної сеті «Бахмутський медичний фаховий коледж» створена у 2017 році та є молодіжним направленням у профорієнтаційній роботі коледжу та рекламною для абітурієнтів.

Сторінка є доступною для студентів коледжу.

У ніч на неділю 28 червня 2020 року невідома особа розмістила у соціальній мережі фотографії з викладачем коледжу ОСОБА_1 , де вона є оголеною, на фото стояла відмітка сайту коледжу та підписано ОСОБА_1 . Також надіслано відеоролики еротико-порнографічного змісту з участю викладача ОСОБА_1 у особисті повідомлення сторінці коледжу з відміткою доповнити історію. В зв`язку з тим, що сторінка коледжу має громадський доступ, її довелося закрити, та повідомити адміністрацію коледжу (а. с. 69).

Батьківський комітет звернувся до директора коледжу з проханням розглянути питання щодо перебування у викладацькому колективі викладача ОСОБА_1 , у зв`язку з її поведінкою (а. с. 70, 74, 77, 78).

Члени педагогічного колективу коледжу звернулися до директора з клопотанням про звільнення з посади викладача англійської мови ОСОБА_1 за неможливістю виконання нею педагогічних та виховних функцій у зв`язку з аморальним вчинком, таким, що принижує імідж коледжу та викладача, негативно впливає на виховний процес студентської молоді, переважна більшість якої є неповнолітньою (а. с. 71).

Відповідно до Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження 0000017), 04 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до правоохоронних органів із заявою про створення невстановленою особою від її імені «фейкової» сторінки в соціальній мережі «Інстаграм», в профілі якої розміщено її особисті фото та відеоматеріали, а також створені записи та коментарі, які пригнічують її честь і гідність (а. с. 11).

На ухвалу місцевого суду надійшов лист від 27 квітня 2021 року голови профспілкового комітету Первинної профспілкової організації КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж».

За змістом цієї інформації, станом на 27 квітня 2021 року рішення профспілкового комітету за наслідками розгляду подання директора КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» від 01 липня 2020 року щодо надання згоди на розірвання трудового договору з викладачем ОСОБА_1 , яка виконує виховні функції, через вчинення нею аморального проступку, несумісного з продовженням педагогічної діяльності на адресу КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» не направлялось.

Разом з тим, відповідно до пунктів 2.4, 2.6, 2.8 Посадової інструкції викладача, викладач має здійснювати громадське виховання студентів, використовуючи виховні можливості дисципліни, систематично підвищувати свій фаховий та культурний рівень. Кожен викладач повинен сумлінно виконувати громадське доручення з виховання молоді та чергувати в коледжі згідно з графіком. Викладач несе відповідальність за якість виховання покладених на нього дійсною посадовою інструкцією обов`язків та стан навчально - виховної роботи з дисципліни (пункти 4.1, 4.4).

Під час розгляду матеріалів стосовно ОСОБА_1 встановлено, що в мережі Інтернет розміщено фото та відео матеріали еротико - порнографічного характеру із зображенням та за участю викладача ОСОБА_1 , які мали необмежений доступ широкого кола осіб, зокрема, для студентів та їх батьків.

З цього приводу до КЗ «Бахмутський медичний фаховий колеж» також письмово зверталися батьки студентів.

Профспілковий комітет Первинної профспілкової організації КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» вважає, що розміщені фото та відеоматеріали еротико - порнографічного характеру із зображенням та за участю викладача ОСОБА_1 носять аморальний характер, а сам факт безпосередньої участі ОСОБА_1 у створенні вищевказаних фото та відеоматеріалів, які стали доступні широкому студентському залу, в тому числі й студентам, безпосереднім викладачем яких є ОСОБА_1 , не узгоджуються з виконанням обов`язків викладача щодо здійснення виховних функцій.

Також цим листом Профспілковий комітет Первинної профспілкової організації КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» повідомив про надання згоди на розірвання трудового договору з викладачем ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України у зв`язку із вчиненням нею аморального проступку, несумісного з продовженням педагогічної роботи, яка включає виконання виховних функцій (а. с. 121).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржено з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Межі розгляду справи судом

Підставою для відкриття касаційного провадження є пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України(відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах).

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що роботодавець звільнив позивачку з роботи із дотриманням вимог законодавства, отже підстави для поновлення її на роботі відсутні.

Вважали підтвердженими факти щодо аморальної поведінки ОСОБА_1 наявними у справі письмовими доказами у вигляді доповідної записки викладача медичного коледжу ОСОБА_2 , заяви батьківського комітету, протоколу № 10 позачергового засідання педагогічної Ради коледжу від 30 червня 2020 року, фотоматеріалів, а також поясненнями самої ОСОБА_1 .

Дійшли висновку, що доводи позивачки про те, що ці фото та відео матеріали потрапили у мережу Інтернет поза її бажанням, не спростовують факту її участі у створенні зазначених матеріалів.

Колегія суддів погодилася із висновками судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно до пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником.

До суб`єктів, які можуть бути звільнені за згаданою підставою, належать учасники освітнього процесу, зазначені у статті 52 Закону України «Про освіту», а саме: педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники; фізичні особи, які провадять освітню діяльність; інші особи, передбачені спеціальними законами та залучені до освітнього процесу у порядку, що встановлюється закладом освіти.

Отже, позивачка у цій справі належить до категорії працівників, які можуть бути звільнені на підставі пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України.

Термін «аморальний проступок» є оціночним поняттям, оскільки не конкретизований законодавцем, отже суду, як правозастосовному органу, надана можливість на свій розсуд надавати оцінку на підставі встановлених обставин справи, чи є ті чи інші діяння аморальним проступком.

Зокрема, аморальним проступком можна вважати діяння, яке суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції конкретного працівника.

За змістом частини другої статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані: постійно підвищувати свій професійний і загальнокультурний рівні та педагогічну майстерність; сприяти розвитку здібностей здобувачів освіти, формуванню навичок здорового способу життя, дбати про їхнє фізичне і психічне здоров`я; дотримуватися академічної доброчесності та забезпечувати її дотримання здобувачами освіти в освітньому процесі та науковій діяльності; дотримуватися педагогічної етики; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до суспільної моралі та суспільних цінностей, зокрема правди, справедливості, патріотизму, гуманізму, толерантності, працелюбства; формувати у здобувачів освіти усвідомлення необхідності додержуватися Конституції та законів України, захищати суверенітет і територіальну цілісність України; захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам; додержуватися установчих документів та правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, виконувати свої посадові обов`язки тощо.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, - вчитель, педагог, вихователь - зобов`язані бути людьми високих моральних переконань та бездоганної поведінки.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 30 січня 2018 року у справі № 713/265/15-ц (провадження № 61-135св17), від 16 травня 2018 року у справі № 1519/2-667/11 (провадження № 61-13895св18), від 07 травня 2018 року у справі № 243/8522/17 (провадження № 61-13316св18).

Засадами державної політики у сфері освіти та принципами освітньої діяльності є, зокрема, формування поваги до прав і свобод людини, нетерпимості до приниження її честі та гідності, фізичного або психічного насильства, а також до дискримінації за будь-якими ознаками (стаття 6 Закону України «Про освіту»).

Морально-духовне становлення дітей, учнівської молоді, їх підготовка до активної, творчої, соціально значущої, сповненої особистісного сенсу життєдіяльності є найважливішими складовими розвитку суспільства та держави.

Особи, трудовим обов`язком яких є виховання, повинні бути не тільки висококваліфікованими спеціалістами, а й людьми високої духовності та моральних переконань.

Особистий приклад викладача, його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні впливу на молодь, становлять ту виховну силу, яку не можна замінити підручниками.

Працівник, який виконує виховні функції, повинен постійно дивитися за собою, відчувати, що його поведінка перебуває під контролем тих, кого він виховує, а також суспільства в цілому (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 495/47/18).

Підвищена відповідальність педагогічних працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливих відносинах та виконують специфічні функції, які не обмежуються лише формальним виконанням трудових обов`язків вчителя (педагога, вихователя), а й здійснюють виховну функцію, не властиву іншим категоріям працівників.

Звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію.

Звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті).

Отже, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими учасниками навчально-виховного процесу, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як педагог, що унеможливлює досягнення мети навчально-виховного процесу, він підлягає звільненню з роботи за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України.

Підставою для звільнення за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України є не будь-який аморальний проступок, а такий, що несумісний із продовженням цієї роботи.

Законодавець не визначив критеріїв межі між проступками, сумісними і не сумісними з продовженням роботи, отже суд зобов`язаний з метою виконання завдання цивільного судочинства самостійно надати оцінку і встановити, чи є аморальний проступок, за який звільнено працівника, таким, що сумісний із продовженням роботи з урахуванням конкретних обставин справи.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 560/893/17 (провадження № 61-48706св18), від 11 квітня 2019 року у справі № 351/2141/16 (провадження № 61-31226св18), від 31 липня 2019 року у справі № 243/5802/16-ц (провадження № 61-24254св18), від 05 вересня 2019 року у справі № 697/2520/18 (провадження № 61-8551св19), від 02 жовтня 2019 року у справі № 495/47/18 (провадження № 61-44378св18).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з факту вчинення ОСОБА_1 дій, які для педагога є аморальними, оскільки вона взяла участь у створенні фото та відео еротико - порнографічного характеру, які стали доступні широкому колу осіб, у тому числі студентам, батькам, іншим викладачам.

Зазначив, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б спростовували зазначені обставини, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачку звільнили з посади з дотриманням вимог трудового законодавства, отже правові підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що будь-яких конкретних дій, що містять ознаки аморального проступку позивач не вчиняла, а навпаки стала потерпілою особою внаслідок незаконних дій невстановлених осіб, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки встановлені обставини судами попередніх інстанцій про вчинення позивачкою, яка є викладачем, проступку, який є аморальним для учителя і неприпустимим, є неприйнятними, оскільки сама ОСОБА_1 участі у створенні таких матеріалів не оспорювала.

Посилання в касаційній скарзі на те, що при звільненні відповідач порушив процедуру звільнення, оскільки здійснив її за відсутності згоди профспілкового комітету Первинної профспілкової організації КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» на розірвання договору, з підстав передбачених пунктом 3 статті 41 КЗпП України не знайшли підтвердження у справі.

У справі міститься лист голови профспілкового комітету Первинної профспілкової організації КЗ «Бахмутський медичний фаховий коледж» про наявність згоди цього органу на розірвання трудового договору з викладачем ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України у зв`язку із вчиненням нею аморального проступку, несумісного з продовженням педагогічної роботи, яка виключає виконання виховних функцій (а. с. 121).

За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про те, що доводи касаційної скарги про відсутність висновку щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинахне знайшли підтвердження у справі.

Практика застосування пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України щодо вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи є сталою, а Верховний Суд вже висловив такі висновки, зокрема, у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 225/5183/19-ц, а також вищезазначених постановах Верховного Суду.

Зокрема, питання щодо вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій встановили всі фактичні обставини справи, врахували доводи сторін, надали належну оцінку поданим сторонами доказам та правильно застосували норми законодавства України.

Отже доводи касаційної скарги про те, що: роботодавець звільнив позивачку лише з підстав загальної оцінки та жоден з доводів не може бути підставою для звільнення працівника за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи; сама адміністратор соціальної мережі «Інстаграм» коледжу підтвердила факт розміщення саме невідомою особою фотографії позивачки; фото та відео еротико - порнографічного характеру які мали місце, були створені позивачем поза робочого часу особисто виключно для себе за її місцем проживання у власній квартирі та вибули поза її волею, є необґрунтованими.

Разом з тим, оцінка доказів, в розумінні статті 400 ЦПК України, є виходом за межі повноважень суду касаційної інстанції, оскільки в такому випадку буде встановлюватися або (та) вважатися доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішуватися питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, що прямо заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України.

Аналізуючи обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Поліщука Дмитро Петрович, залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв В. В. Сердюк І. М. Фаловська