ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах в складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтава провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача: 297 305,10 грн. відшкодування матеріальної шкоди в тому числі витрати на оренду автомобіля у розмірі 90000 грн.; 20 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди; 2 637,60 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження; 18 782,00 грн. витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 21.08.2019 об 11:30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода на перехресті вул. Чернишевської з вул. Весніна у м. Харкові за участю транспортних засобів «Toyota» моделі «Land Cruiser» 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу, та авто марки «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить відповідачу. За наслідками вказаної ДТП його транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, перелік яких був визначений у схемі ДТП. 21.08.2019 у відношенні відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Згідно Постанови Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2019 у справі № 953/17487/19 відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу.

Зазначав, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування».

На підставі протоколу огляду та оцінки автомобіля № 344/2019 від 13.09.2019, складеного ФОП ОСОБА_3 , ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» було відшкодовано позивачу завдані матеріальні збитки в сумі 99 000,00 грн. двома траншами в сумі 87 833,10 грн. та 11 166,90 грн.

В подальшому ХНІДСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса на його замовлення було проведено автотоварознавче дослідження автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_3 , яким визначив суму матеріальних збитків за яке ним було сплачено 2 637,60 грн.

Отримавши висновок ХНІДСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса стверджував, що ним понесені витрати більші, ніж отримане страхове відшкодування, оскільки вказана у висновку вартість запасних частин для ремонту його транспортного засобу становить 200 282,10 грн., а вартість ремонту складає 239 438,24 грн. На його думку, різниця між вартістю запасних частин для ремонту його транспортного засобу та вартість ремонту за відрахуванням суми страхового відшкодування становить 207 305,10 грн.

Однак, у відшкодуванні цієї суми ПрАТ «Страхова компанія «Альфа-Страхування» йому відмовила, через що останній просить стягнути з відповідача 207 305,10 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданої його транспортному засобу.

Також зазначав, що відсутність транспортного засобу обмежило його пересування, через що він був вимушений користуватися іншим автомобілем, за що сплатив 90 000,00 грн. у відповідності до умов договору оренди автомобіля від 01.09.2019 року.

Моральну шкоду, обґрунтовує погіршенням стану здоров`я, психологічним дискомфортом, необхідністю орендувати інше авто, здійсненням ремонту за власні кошти. Також зазначав, що нервував через брак коштів, втрату душевного спокою, відчуття постійного переживання через звернення до суду за захистом свої прав. На підставі чого оцінює завдану йому моральну шкоду у сумі 20 000,00 грн.

Окрім того, вказував, що у зв`язку із зверненням до суду поніс судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрат на правничу допомогу у сумі 18 782,00 грн. за договором про надання правової допомоги від 28.08.2019.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 7 023грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 5 000,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертного авто-товарознавчого дослідження у розмірі 2 637 грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 860 грн. 22 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 19 469 грн. 12 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням в апеляційному порядку його оскаржено ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати, а позов задовольнити.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що місцевим судом невірно стягнуто суві витрати, оскільки він є інвалідом другої групи та звільняється від сплати судових витрат.

В обґрунтування скарги також вказує, що витрати відповідача на правничу допомогу є завищеними та не співмірними з розглядом справи.

Зазначає, що при ухваленні рішення місцевий суд не повністю дослідив обставини справи щодо вартості ремонту автомобіля, а саме з акту виконаних робіт № ТД-018537 не вбачається придбання позивачем запчастин, що були замінені, а тому сам по собі акт не може бути достатнім доказом для стягнення матеріальних збитків.

Вказує, що основна частина запчастин була придбана ним на суму 137109 грн., що підтверджується чеками та накладними № 134 та № 172.

Також зазначає, що не погоджується з розміром моральної шкоди, оскільки внаслідок пошкодження автомобіля йому було спричинено незручності зумовлені прибуттям на роботу яка знаходиться в 20 км від його дому, внаслідок чого йому прийшлося змінювати свій спосіб життя.

Також судом першої нстанції не враховано, що він є інвалідом 2 групи та через стрес, переживання щодо його майна стан здоров`я погіршився.

Окрім того, місцевий суд безпідставно відмовив в задоволенні вимог щодо оренди транспортного засобу на період відновлювального ремонту автомобіля, оскільки вказне підтверджується належними та допустимими доказами.

Учасники судового процесу були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи.

Від позивача та його представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

Апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевим судом встановлено, що 21.08.2019 за вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода в наслідок якого автомобіль позивача «Toyota» моделі «Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_3 зазнав механічних пошкоджень. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2019 у справі № 952/17487/19 відповідача визнано винною у порушені ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу (т. 1 а.с. 14). Вказана постанова набула законної сили, а отже щодо цього позивач звільнений від доказування в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

Факт належності позивачу транспортного засобу «Toyota» моделі «Land Cruiser» (д.н.з. НОМЕР_3 ) підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 10).

На момент ДТП авто відповідача було застраховано у ПАТ «СК «Альфа-Страхування» (поліс обов` язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 161787910).

04.10.2019 представник позивача за довіреністю від 22.08.2019 - ОСОБА_4 здійснив оплату за експертизу № 20722 у сумі 2 637,60 грн., що підтверджується квитанцією № ПН560338. Код отримувача у квитанції зазначено 02883133, що відповідає коду ЄДРПОУ Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України (т. 1 а.с. 16).

18.10.2019 складено висновок експерта про проведення автотоварознавчого дослідження № 20722, яким встановлено розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Toyota» моделі «Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_3 , у сумі 141 260,74 грн. (т. 1 а.с. 17-34).

Представником позивача за довіреністю було отримано страхову виплату від ПАТ «СК «Альфа-Страхування» у розмірі 99 000,00 грн. Зазначене підтверджується довіреністю, виданою ОСОБА_4 від 22.08.2019 позивачем, листами від ПАТ «СК «Альфа-Страхування» за вих. № 1597 від 21.10.2019, № 2067 від 28.12.2019, банківським чеком від 06.11.2019 (т. 1 а.с. 35-37).

Позивачем здійснено ремонт транспортного засобу, що підтверджується актом виконаних робіт № ТД-018537 від 05.12.2019 (т. 1 а.с. 206-207, т. 2 а.с. 15-16), згідно якого ТОВ «Автоарт ЛТД» здійснило відновлюваний ремонт транспортного засобу позивача на загальну суму 106 023,00 грн. з урахуванням вартості запчастин. Позивач оплатив виконані роботи, що підтверджується: рахунками, виписаними ТОВ «Автоарт ЛТД» за № 9419, 9418, 9417 на 8 023 грн., 49 000 грн. і 49 000 грн. відповідно та чеками № 41697, 41682, 41596, які підтверджують сплату цих рахунків позивачем (т. 2 а.с. 17-19).

Задовольняючи частково позов місцевий суд виходив з того, що доказами, які містяться у матеріалах справи, підтверджується факт здійснення виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі - транспортного засобу позивача, з урахуванням вартості запчастин на суму 106 023,00 грн. та оскільки позивач отримав від страхової компанії відповідача 99 000,00 грн. на відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу стягнув різницю між витратами позивача на ремонт транспортного засобу у розмірі 106 023,00 грн. та страховою виплатою, яку останній отримав - 99 000,00 грн., яка становить 7 023,00 грн.

Відмовляючи в частині відшкодування шкоди за оренду автомобіля у розмірі 90000 грн, місцевий суд виходив з недоведеності вказаних вимог, оскільки вказаний договір не має нотаріального посвідчення, а тому такий договір є нікчемним.

Відшкодовучи моральну шкоду у розмірі 5000 грн., місцевий суд виходив з того, що вказана сума є достатньою та такий розмір, за обставинами даної справи, відповідає вимогам розумності та справедливості, і не призводить до збагачення позивача.

Відшкодовуючи відповідачу витрати на експертне атотоварознавче дослідження у розмірі 2637,60 грн. місцевий суд виходив з того, що вказані витрати підтверджені належними доказами.

Також місцевим судом вирішено питання судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновок місцевого суду з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт З частини другої статті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Щодо позовних вимог про відшкодування майнової шкоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частини перша - друга статті 1187 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18) вказано, що «зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою».

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини».

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Із матеріалів справи вбачається, що 21.08.2019 об 11:30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода на перехресті вул. Чернишевської з вул. Весніна у м. Харкові за участю транспортних засобів «Toyota» моделі «Land Cruiser» 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить позивачу, та авто марки «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить відповідачу. За наслідками вказаної ДТП транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень, перелік яких був визначений у схемі ДТП. 21.08.2019 у відношенні відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2019 у справі № 953/17487/19 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої її прийнято в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже судом у справі про адміністративне правопорушення встановлена вина відповідача у спричиненні ДТП, що має преюдиційне значення у даній цивільній справі.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦК Українишкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною першоїстатті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Такі ж висновки вбачаються з постанови ВП ВС від 04.07.2018 у справі №14-176цс18, а також відображено в постанові ВС від 26.06.2019 у справі №712/7242/16-ц.

На момент ДТП авто відповідача було застраховано у ПАТ «СК «Альфа-Страхування» (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 161787910).

Представником позивача за довіреністю було отримано страхову виплату від ПАТ «СК «Альфа-Страхування» у розмірі 99 000,00 грн. Зазначене підтверджується довіреністю, виданою ОСОБА_4 від 22.08.2019 позивачем, листами від ПАТ «СК «Альфа-Страхування» за вих. № 1597 від 21.10.2019, № 2067 від 28.12.2019, банківським чеком від 06.11.2019 (т. 1 а.с. 35-37).

Позивачем здійснено ремонт транспортного засобу, що підтверджується актом виконаних робіт № ТД-018537 від 05.12.2019 (т. 1 а.с. 206-207, т. 2 а.с. 15-16), згідно якого ТОВ «Автоарт ЛТД» здійснило відновлюваний ремонт транспортного засобу позивача на загальну суму 106 023,00 грн. з урахуванням вартості запчастин. Позивач оплатив виконані роботи, що підтверджується: рахунками, виписаними ТОВ «Автоарт ЛТД» за № 9419, 9418, 9417 на 8 023 грн., 49 000 грн. і 49 000 грн. відповідно та чеками № 41697, 41682, 41596, які підтверджують сплату цих рахунків позивачем (т. 2 а.с. 17-19).

З огляду на те, що позивачем на підтвердження вартості відновлювального ремонту було надано до суду акт № ТД-018537 ТОВ «Автоарт ЛТД» та не подано будь-яких зауважень щодо цього акту, суд у питанні визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу віддає перевагу як доказу саме акту виконаних робіт № ТД-018537, порівняно із висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 20722 від 18.10.2019. , оскільки в даному випадку висновок містить теоретичну модель ремонту транспортного засобу позивача, відображаючи витрати часу, їх вартість згідно із алгоритмами відповідного програмного забезпечення, яким користується експерт. Акт виконаних робіт, в свою чергу, відображає реальне виконання конкретних робіт за тією ціною, яку встановив автодилер і на яку погодився клієнт, в даному випадку позивач, сплативши за це витрати.

Між тим, з Акту виконаних робіт №ТД-018537 не вбачається придбання позивачем у ТОВ « АВТОАРТ ЛТД» запчастин, що були замінені.

Таким чином, Акт виконаних робіт №ТД-018537 лише частково відображає витрати позивача з відновлювального ремонту.

За таких обставин, Акт виконаних робіт №ТД-018537 висвітолює повну вартість орообіт з відновлювального ремонту, однак неповну вартість запчастин.

Відповідно до абз. 2 ч. 1. ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статей, 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_5 придабно запчатини на суму 137109 грн., що підвтердєжуться чеками та накладними за № 134,172( т.2 а.с.226-229).

У подальшому ці запчастини були замінені у ТОВ «АВТОАРТ ЛТД», що відображено в Акті виконаних робіт № ТД-018537.

З таких обставин, у зв`язку із неповним дослідженням обставин справи місцевий суд дійшов предчасного висновку про відшкодування майнової шкоди у розмірі 7 023,00 грн.

Отже, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача різницю між витратами позивача на ремонт транспортного засобу у розмірі 243132( вартість робіт 106023 + вартість запчастин 137109 грн.) та страховою виплатою, яку останній отримав - 99 000,00 грн., яка становить 144132 грн.

Щодо вимог про стягнення майнової шкоди за оренду автомобіля.

Частиною другою статті 22 ЦК передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Із матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_1 було пошкоджено, відсутність транспортного засобу обмежило його пересування, через що він був вимушений користуватися іншим автомобілем, за що сплатити 90 000,00 грн. у відповідності до умов договору оренди автомобіля від 01.09.2019.

Зазанчене підтверджується належними та допустимими доказами у справі та вказані витрати є збитками у відповідності до ст. 22 ЦК України.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зважаючти на те, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 тривалий час не міг користуватися своїм транспортним засобом, витрачав зусилля на відновлення пошкодженого транспортного засобу та, є інвалідом 2 групи, внаслідок постійних переживань у нього погіршився стан здоров`я, у зв`язку із віддаленістю місця роботи винаймав автомобіль, апеляційний суд вважає, що 20000 грн. моральної шкоди є розумним співмірним та справедливим відшкодуванням.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення».

Щодо відшкодування витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження

Вказані витрати підтверджується належними доказами, а саме квитанцією № ПН 560338 та підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2637,60 грн.

З огляду на вищезазначене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення місцевого суду скасувати з ухваленням нового судового рішення по суті заявлених вимог.

Щодо витрат на правничу допомогу та судовий збір слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1-3, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

29.09.2021 представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Гнедик Є.С. подано до суду заяву про уточнення остаточних даних на підтвердження суми за надання професійної правничої допомоги у розмірі 18 782,00 грн.

Так, 28.08.2019 між ОСОБА_1 з однієї сторони та адвокатом Гнедик Є.С. з іншої сторони, був укладений договір про надання адвокатських послуг № 28/08 (т. 1 а.с. 52-55).

Згідно акту приймання-передачі правової допомоги, вартість наданих послуг становить 18 782,00 грн. (т. 2 а.с. 156).

Представником позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії наступних документів: договір № 28/08 про надання адвокатських послуг; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 1625; додаткову угоду про надання адвокатських послуг № 28/08 від 28.08.2019, в якій доповнено п. 4.1 Договору, та викладено його у наступній редакції: Оплата за надання правничої допомоги здійснюється Клієнтом у безготівковій формі шляхом оплати на рахунок Виконавця у Додатку до даного Договору, який є невід`ємною частиною договору. Без надання Виконавцем рахунку на оплату; АКТ здачі-приймання виконаних робіт (послуг) за Договором про надання адвокатських послуг № 28/08 від 28.08.2019, в якому зазначено, що даний Акт є документом, що підтверджує факт виконання робіт згідно умов договору та відсутності претензій до якості наданих послуг і є підставою для закриття Виконавцем робіт за договором.

Стороною відповідача було подано клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу із додатками та підтверджені наступні судові витрати: витрати на правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн. Так, згідно акту наданих послуг № 01 від 30.09.2021 Адвокатським об`єднанням Юр Прайд згідно договору про надання правової допомоги № 076 від 19.11.20 було надано наступні послуги за наступною ціною та витратами часу: написання, подання до суду клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, фотографування їх № 953/13426/20 адвокатом Шевченко Н.О. 1 000,00 грн. 0,5 год.; вивчення позовної заяви та документів, доданих до неї адвокатом Шевченко Н.О. 1 500,00 грн. 0,75 год.; формування правової позиції та написання відзиву та клопотання про поновлення строку адвокатом Шевченко Н.О. 4 000,00 грн. 2 год.; написання і подання клопотання про відкладення розгляду справи адвокатом Шевченко Н.О. 500,00 грн. 0,25 год.; написання адвокатського запиту до ТОВ «Автоарт ЛТД» помічником адвоката ОСОБА_6 ОСОБА_7 500,00 грн. 0,5 год.; написання адвокатського запиту до ПАТ «СК «Автострахування» помічником адвоката ОСОБА_6 - ОСОБА_7 500,00 грн. 0,5 год.; надсилання адвокатських запитів поштою помічником адвоката ОСОБА_6 - Явкуном О.В. 500,00 грн. 0, 5 год.; написання клопотання про витребування доказів з ПАТ «СК «Автострахування» адвокатом Шевченко Н.О. 500,00 грн. 0,25 год.; написання клопотання про витребування доказів з ТСЦ МВС № 6342 адвокатом Шевченко О.О. 500,00 грн. 0,25 год.; написання та подання заяви про виклик свідка адвокатом Шевченко О.О. 500,00 грн. 0,25 год.; написання адвокатського запиту до ВП «Харківська Філія» ТОВ «Дімітрел» адвокатом Шевченко О.О. 500,00 грн. 0,25 год.; написання письмових пояснень від 14.05.2021 (подано 17.05) помічником адвоката ОСОБА_6 - Явкуном О.В. 500,00 грн. 0,5 год.; підготовка, шлях до Київського районного суду та участь у судовому засіданні 08.02.2021 адвокатом Шевченко Н.О. 2 000,00 грн. 1 год.; підготовка, шлях до Київського районного суду та участь у судовому засіданні 02.04.2021 адвокатом Шевченко Н.О. 2 000,00 грн. 1 год.; підготовка, шлях до Київського районного суду та участь у судовому засіданні 17.05.2021 адвокатом Шевченко Н.О. 2 000,00 грн. 1 год.; підготовка, шлях до Київського районного суду та участь у судовому засіданні 22.09.2021 адвокатом Шевченко Н.О. 2 000,00 грн. 1 год.; підготовка, шлях до Київського районного суду та участь у судовому засіданні 01.10.2021 адвокатом ОСОБА_6 - Явкуном О.В. 2 000,00 грн.1 год.

Вартість послуг наданих адвокатом всього: 19 000,00 грн., всього часу витрачено - 9,5 годин. Вартість послуг наданих помічником адвоката: 2 000,00 грн., всього часу витрачено 2 години.

Згідно п. 4.4. договору про надання правової допомоги № 076 від 19.11.2020 між Адвокатським об`єднанням Юр Прайд та відповідачем оплата послуг виконавця здійснюється згідно виставлених актів. Ціна наданих послуг адвокатом виконавця формується з розрахунку 2 000,00 грн. / год. або з огляду на Рішення Ради адвокатів Харківської області № 17 від 21.03.2018 р., ціна наданих послуг помічником адвоката формується з розрахунку 1 000,00 грн. / година.

Витрати відповідача на правничу допомогу є співмірними із критеріями, передбаченими ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Також факт надання зазначених послуг підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи.

Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 80,25%), виходячи з обсягу фактично наданих послуг, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що компенсації ОСОБА_1 підлягає 15072,55 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

З позивача ОСОБА_1 на користь відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно до заявлених вимог у розмірі 4147, 50 грн.

Враховуючи ціну позову 319942,70 грн. сплаті підлягав судовий збір за подачу позову у розмірі 4199,43 грн.

Таким чином, оскільки позов задоволено на 80,25% слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подачу позову у розмірі 2567,54 грн.

При подачі апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у розмірі 4799,15 грн( 3199,43*150%).

За таких обставин слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги ( 80,25%) у розмірі 3851,32 грн.

Іншу частину судового збору за подачу позову та за подачу апеляційної скарги (19,75% ) на суму 631,89 грн. та 947,83 грн. слід віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

З огляду на вищезазначене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення місцевого суду скасувати з ухваленням нового судового рішення по суті заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 271842,15 грн. з них: матеріальна шкода у розмірі 234132 грн., моральна шкода 20000 грн., витрати на проведення експертного авто-товарознавчого дослідження у розмірі 2 637, 60 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 15072,55 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 6418,86 грн.

Судові витрати у ромірі 1579,72 грн. віднести за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у сумі 4147,50 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді С.А. Гальонкін

Г.Л. Карпушин

Повний текст постанови складено 04.11.2022 року