06 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі,гідності та ділової репутації,стягнення моральної шкоди,-
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2022 року, ухваленим у вищевказаній цивільній справі № 336/5229/20, було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 ..

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

03.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу в якому просить суд прийняти додаткове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на свою користь понесені ними витрати на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи в розмірі 9000 грн..

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Частиною ч. 4 ст. 270 ЦПК України визначено, що в разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи учасники справи до суду не з`явились.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи та клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (про ухвалення додаткового рішення), суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2022 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, поширену та розміщену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на каналі YouTube(https://www.youtube.com/watch?v=j4t9BvQyQCU&feature=share&fbclid=IwAR2QEWb3dsxiDZfOID M0ZGWHxqhoPSbYC2pX-qvoRwKtx7WJbQrj8W_5NtY) у відеоматеріалі під назвою «Офіційне звернення громадян до голів ГУНП,СБУ,обласної прокуратури та ОДА Запорізької області», зобов`язано ОСОБА_2 у строк не пізніше 7 днів з дня набрання рішенням суду в цій справі законної сили вилучити недостовірну інформацію, а також стягнуто відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень,судовий збір у розмірі 2 971 гр.80 коп., а всього стягнути 12 971 гр.80 коп.

У рішенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2022 судом не вирішувалось питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Мажара О.О. 03.08.2020 оку було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги, окрім того сторонами договору було підписано Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 03.08.2020 р. №б/н «Прайс», яким було узгоджено вартість кожного виду правової допомоги.

До заяви додано копію Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги від 03.08.2020 р. №б/н від 30.12.2021 року укладеною між ОСОБА_1 та адвокатом Мажара О.О., яким сторони домовились продовжити строк дії Договору, акт прийому-передачі надання послуг (правової допомоги) за договором про надання правової допомоги від 03.08.2020 р. від 30.01.2020р., Рахунок №1 від 30.01.2022 року, детальний розрахунок судових витрат (витрат на правову допомогу) по справі №336/5229/20 за договором про надання правової допомоги від 03.08.2020 р. та копію квитанції №0.0..1, відповідно до яких ОСОБА_1 сплачено ОСОБА_3 за надання правової допомоги 9000,00 грн.

Як вбачається із акту прийому-передачі надання послуг (правової допомоги) за договором про надання правової допомоги від 03.08.2020 р. від 30.01.2020р., адвокат Мажара О.О., надала, а ОСОБА_1 , отримав комплекс послуг з надання правової допомоги: підготовка заяви по суті спору - проекту позовної заяви до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди - витрачений адвокатом час - 10 годин, вартість послуги: 5000,00 грн. (10год.*500,00 грн.); представництво інтересів Клієнта 13.05.2021 р. в судовому засіданні вартість правової допомоги - 2000,00 грн.; представництво інтересів Клієнта 28.01.2022 р. в судовому засіданні вартість правової допомоги - 2000,00 грн..

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020 зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

ОСОБА_2 під час розгляду справи надано клопотання про зменшення розміру судових витрат і витрат на правову допомогу, в якому просить суд зменшити розмір витрат на правову допомогу, оскільки заявлені останньою витрати є неспівмірними із складністю справи та не надано доказів на підтвердження понесених витрат.

Розглянувши клопотання сторін у справі, дослідивши надані позивачем документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Крім того, саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року, винесеній за результатами розгляду справи № 178/1522/18.

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також наявних доказів які підтверджують сплату ОСОБА_1 коштів за надання правничої допомоги адвокату Мажарі О.О., суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 200, 246, 257, 258, 260, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі,гідності та ділової репутації,стягнення моральної шкоди - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України, зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Ю.А.Галущенко