Справа №705/1786/22
2-з/705/58/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.

02.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на житловий будинок із господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,1729 га, кадастровий номер :01:001:0350.

Заявник у своїй заяві зазначив, що він звернувся з позовом до суду до ОСОБА_2 . Предметом спору у даній справі є стягнення безпідставно набутих відповідачем коштів в сумі 7000 доларів США. 17.10.2019 між ОСОБА_2 та ним виникла домовленість про те, що він надає їй грошові кошти в сумі 7000 доларів США, а відповідач у свою чергу взяла на себе зобов`язання продати йому житловий будинок з господарськими спорудами та присадибною ділянкою, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За їх домовленістю він зобов`язався в червні 2020 року переказати кошти, а відповідач після їх отримання зобов`язалась приїхати в Україну та посвідчити договір купівлі-продажу. Він свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Таким чином, між ним та відповідачем виник спір з приводу безпідставно набутих коштів. У нього існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим, оскільки відповідач у майбутньому може відчужити своє майно третім особам. При цьому просив врахувати, що на даний час іде війна, а тому відповідач може взагалі уникнути відповідальності, внаслідок чого будуть порушені його права, оскільки свої грошові кошти він взагалі може ніколи не повернути та не отримати. Забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно відповідача є єдиним способом захисту його порушеного права на власність та гарантією виконання судового рішення в майбутньому на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення особи, яка подала заяву.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексом заходів забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Під час розгляду справи за вказаною заявою суд керується тим, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що до заяви про забезпечення позову заявником не надано жодних доказів належності відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності будь-якого нерухомого майна та не зазначено доказів ризику невиконання рішення суду. Крім того, позивачем не обґрунтовані доводи, які б дали суду підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, також не надано доказів, які б підтверджували наміри відповідача здійснити відчуження нерухомого майна.

Оскільки позивачем належно не обґрунтовані вимоги щодо забезпечення позову, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 11, 149-153, 259, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.І. Єщенко