КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 359/4147/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/9716/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідачі ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану через представника Хрущ Олену Володимирівну, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Чирки С.С., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

у травні 2021 рокуАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 6 087,95 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що з метою отримання банківських послуг, ОСОБА_4 підписав заяву № б/н від 05.10.2010, відповідно якої йому відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладенні на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Вони свої зобов`язання за вказаним договором виконали у повному обсязі та надали ОСОБА_4 кредит у розмірі, встановленому договором. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у ОСОБА_4 виникла заборгованість.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. На дату смерті, заборгованість позичальника становить 6 087,95 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту, а спадкоємцями які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі.

15.01.2021 до спадкоємців банк направив лист - претензію про погашення боргу спадкодавця, проте заборгованість погашена не була.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд першої інстанції не врахував, що відповідачі не відмовились у вставлений законом строк від прийняття спадщини, а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такими, що прийняли спадщину померлого позичальника, до складу якої входять кредитні зобов`язання. Суд не встановив, кому на праві власності належить нерухоме майно, в якому проживав спадкодавець на день смерті, а також не перевірив відомості щодо наявності речових прав на рухоме та нерухоме майно. Суд не врахував, що в підписаній анкеті зазначено, що позичник є власником нерухомого майна за адресою проживання на праві спільної власності, а також має у власності автомобіль. Суд неправомірно поклав на них обов`язок доказування наявності спадкового майна, в той час коли відповідачі не надали доказів відсутності спадкового майна.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначають, що факт реєстрації місця проживання за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що вони прийняли спадщину після померлого. Посилання апелянта, що оскільки вони не подали заяву про відмову від прийняття спадщини, то мають сплачувати борги спадкодавця вважають безпідставними, оскільки відсутні докази наявності у спадкодавця будь - якого спадкового майна, що унеможливлює стягнення, оскільки, спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Враховуючи ціну позову, а також ту обставину, що позивач подавав клопотання про розгляд справи у його відсутності, колегія суддів відхиляє клопотання позивача про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.10.2010 ОСОБА_4 підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість у ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором станом на 31.05.2015 становить 6 087,95 грн.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно листа № SAMDN6911 від 21.04.2020 адресованого АТ КБ «Приватбанк» Бориспільській міській державній нотаріальній конторі банк просить включити кредиторські вимоги в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлого ОСОБА_4 про наявність заборгованості перед банком у розмірі 6 087,95 грн.

16.07.2020 АТ КБ «Приватбанк» направив листи-претензії ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо сплати заборгованості.

Відповідно до копії спадкової справи № 141/2020 померлого ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що реєстрація місця проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не свідчить про те, що відповідачі є спадкоємцями померлого та прийняли спадщину у вигляду спадкового майна.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від строку вимоги.

Частиною 3 статті 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити до спадкоємця вимогу про погашення боргу протягом року з моменту настання строку вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2010 ОСОБА_4 підписав анкету - заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої отримав кредитну картку кредитка «Універсальна 30 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 10 000 грн. Інші умови договору, у тому числі щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, строк дії картки, у заяві - анкеті не прописані.

Відповідно до розрахунку заборгованості, який можливо прочитати, розмір заборгованості станом на 31.05.2015 складає 380 грн. Розрахунок заборгованості з 01.06.2015 надано позивачем у нечитабельному вигляді (а.с. 10.12), що позбавляє можливості суд перевірити такий розрахунок та з`ясувати, які суми були внесені позичальником та на які платежі вони зараховувалися (тіло кредиту, відсотки тощо).

Розмір заборгованості, який позивач просить стягнути із спадкоємців померлого 6 087,95 грн зафіксований у виписці по рахунку. Проте, з даної виписки вбачається, що позивач самостійно списував відсотки за користування кредитом як за життя позичальника, так і після його смерті. Останнє списання у сумі 180,56 грн проведено 01.07.2019, тоді як ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Будь - які докази про те, що сторони узгодили при укладенні кредитного договору розмір процентів та їх списання без відома позичальника матеріали справи не містять.

Після смерті позичальника банк звернувся до нотаріальної контори із претензією кредитора, у якій вказав суму заборгованості 6 087,95 грн. Саме на підставі цієї претензії Бориспільською міською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих часниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись до суду з позовом до відповідачів як спадкоємців боржника позивач не надав доказів ні про те, що саме відповідачі є спадкоємцями померлого, ні про наявність спадкового майна та його вартість.

Позивач подав клопотання про витребування довідки щодо про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою АДРЕСА_1 станом на дату смерті померлого та копію спадкової справи.

Протокольною ухвалою суду від 10.12.2021 це клопотання задоволено, проте отримані документи не підтверджують ні родинні стосунки відповідачів із спадкодавцем, ні наявності спадкового майна.

Будь - яких інших клопотань позивач не заявляв.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд поклав обов`язок доказування на позивача не можна визнати обгрунтованими, оскільки не суд покладає обов`язок доказування на позивача, а положення ст. 12,13, 81 ЦПК України зобов`язують сторони надати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень. Збирання судом доказів за власною ініціативою суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, а тому посилання апелянта на те, що суд не встановив кому на праві власності належить майно, в якому проживав спадкодавець та не перевірив відомості щодо наявності речових прав на рухоме та нерухоме майно суперечать вимогам закону.

Для того, щоб суд міг встановити чи належало позичальнику будь - яке майно на день відкриття спадщини та визначити його вартість, а також витребувати інформацію про родинні зв`язки відповідачів з померлим, позивач мав подати відповідне клопотання, проте таких дій останнім вчинено не було.

Відповідачі ж стверджують про відсутність будь - якого спадкового майна.

Як вказувалося вище кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій.

Не заявляючи клопотання про витребування доказів, які мають вирішальне значення для вирішення спору, та не надаючи такі докази самостійно позивач мав розуміти наслідки не вчинення ним таких дій, враховуючи те, що позов поданий не фізичною особою, яка не є фахівцем у галузі права, а юридичною особою - банком, яка має у своєму штаті спеціалістів у галузі права.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє особу права на спадкування за вищевказаних обставин не можна визнати обгрунтованими, оскільки такі доводи були б слушними у даній справі лише при наявності доказів про те, що відповідачі є спадкоємцями боржника та у останнього було майно, яке відповідачі успадкували. Проте таких доказів матеріали справи не містять.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 368, 374,375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 02.11.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук