КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 363/2638/22

20 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Шпильовій Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року, постановлену під головуванням судді Рудюк О.Д., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області про встановлення неправильності в актових записах та внесення змін до актових записів,-

в с т а н о в и в:

29 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області про встановлення неправильності в актових записах та внесення змін до актових записів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона має дівоче прізвище ОСОБА_2 . 19 жовтня 1991 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінила своє дівоче прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_4 . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 7 липня 1995 року шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано. Під час постановлення рішення суду питання про зміну її прізвища не вирішувалось. Однак, в актовому записі № 161 від 27 липня 1995 року значиться: прізвище дружини до реєстрації розірвання шлюбу вказано « ОСОБА_4 », прізвище після реєстрації розірвання шлюбу « ОСОБА_2 », тобто вказано, що вона змінила прізвище з ОСОБА_4 на своє дівоче прізвище ОСОБА_2 , що не відповідає дійсності. Паспорт та інші документи на нове прізвище вона не змінювала. Їй було видано свідоцтво про розірвання шлюбу, де було зазначено її прізвище після розірвання шлюбу - ОСОБА_4 .

Зазначає, що 16 грудня 1995 року вона під прізвищем ОСОБА_4 зареєструвала в Новопетрівській сільській раді Вишгородського району Київської області шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_6 (актовий запис №48 від 16 грудня 1995 року) Разом з тим, в актовому записі №48 від 16 грудня 1995 року, прізвище нареченої до реєстрації шлюбу вказано « ОСОБА_4 », прізвище після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 », тобто, паперовий носій, а саме: актовий запис №48 від 16 грудня 1995 року, де вказано її прізвище після укладення шлюбу як ОСОБА_4 не відповідає свідоцтву про укладення шлюбу НОМЕР_1 , де вказано, що вона змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_6 ».

Вказує на те, що з метою усунення помилок в актових записах №161 від 27 липня 1995 року та №48 від 16 грудня 1995 року та з метою їх виправлення, вона звернулась до Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з заявою про внесення змій до актових записів з приводу виправлення її власного прізвища, однак у внесенні таких змін до актових записів їй було відмовлено.

З огляду на вище викладене, просила суд встановити факт неправильності запису в акті цивільного стану - неправильність запису в актовому записі №161 від 27 липня 1995 року, складеному Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), де значиться: прізвище дружини до реєстрації розірвання шлюбу-« ОСОБА_4 », прізвище після реєстрації розірвання шлюбу « ОСОБА_2 »; зобов`язати Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) внести зміни до актового запису №161 від 27 липня 1995 року про розірвання шлюбу, складеного Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), виправивши прізвище дружини після реєстрації розірвання шлюбу з ОСОБА_2 на ОСОБА_4 ; встановити факт неправильності запису в акті цивільного стану - неправильність запису в актовому записі про шлюб №48 від 16 грудня 1995 року, складеному виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, де зазначено: прізвище нареченої після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 »; зобов`язати Вишгородський відділ державної реєстрації актів Цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) внести зміни до актового запису про шлюб №48 від 16 грудня 1995 року, складеного виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, де зазначено: прізвище нареченої після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 », виправивши прізвище нареченої після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 на ОСОБА_6 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року відмовлено у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області про встановлення неправильності в актових записах та внесення змін до актових записів.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 08 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року скасувати та направити справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу суду, що у поданому позові вона не оскаржує відмову відповідача внести зміни до актових записів та не просить визнати ці дії відповідача неправомірними, оскільки вважає, що у відповідача відсутні відповідні повноваження щодо цих дій без встановлення факту неправомірності внесених в актові записи відомостей. Такі висновки узгоджуються з висновками Великої палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 425/2737/17.

Зазначає, що внесення змін до актового запису регулюються положеннями ЦК України, СК України та іншими законодавчими актами та не відносяться до компетенції адміністративних судів.

З огляду на зазначене, вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у відкритті провадження за її позовом до Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області про встановлення неправильності в актових записах та внесення змін до актових записів з тих підстав, що даний позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та представник відповідача Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені, причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області про встановлення неправильності в актових записах та внесення змін до актових записів, суд першої інстанції посилався на те, що позови про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та внесення змін до актових записів не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Оскарження відмови органу реєстрації актів цивільного стану щодо внесення змін до актового запису чи відмови відновити актовий запис здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляд на наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України визначає, що публічно-правовий спір - спір, у якому:хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі, на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з пунктами 1 і 2 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відтак, вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

У цій справі спірні правовідносини пов`язані з відмовою відповідача внести зміни до актового запису №161 від 27 липня 1995 року про розірвання шлюбу, складеного Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та до актового запису про шлюб №48 від 16 грудня 1995 року, складеного виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області через відсутність відповідних первинних документів, визнанням позивачем такої відсутності та бажанням встановити неправильність запису прізвища позивачки в актах цивільного стану: в актовому записі №161 від 27 липня 1995 року про розірвання шлюбу та в актовому записі про шлюб №48 від 16 грудня 1995 року.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Актом цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У позовній заяві позивачка просила встановити факт неправильності запису в актах цивільного стану: в актовому записі №161 від 27 липня 1995 року про розірвання шлюбу та в актовому записі про шлюб №48 від 16 грудня 1995 року.

Вирішуючи питання про юрисдикцію даного спору, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що позивачка погодилася з рішенням відповідача про відмову внести зміни до відповідних актових записів.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.

Тобто, позивачка звернулася до суду для захисту свого права на забезпечення органом державної влади її особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про її прізвище, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану, а вимога позивача зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису є похідною від вимоги встановити неправильність такого запису.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги позивачки щодо неправильності висновку суду першої інстанції про те, що даний спір відноситься до адміністративної юрисдикції.

Згідно вимог ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 серпня 2022 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області про встановлення неправильності в актових записах та внесення змін до актових записів направити для продовження розгляду до суду першої інстанції

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2022 року.

Головуючий: Судді: