Справа № 597/971/22
Провадження № 2/597/231/2022

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"03" листопада 2022 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області
у складі: судді Шевчук В.М.
за участі секретаря судового засідання Николайчук З.М.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В С Т А Н О В И В:

До Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У позовній заяві представник позивача ОСОБА_2 просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що у вказаному будинковолодінні зареєстрована дочка співжительки позивача ОСОБА_4 відповідачка ОСОБА_3 . Відповідачка ОСОБА_3 жодного дня не проживала за вказаною адресою, не цікавиться станом будинку, не бере участі в оплаті послуг електро та газопостачання, створює позивачу незручності, порушує його права, як власника. У досудовому порядку вирішити питання про зняття відповідачки ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання неможливо, оскільки вона тривалий час проживає за межами України і точне її місцезнаходження невідоме. Обставини відсутності відповідачки за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 тривалий час стверджуються актом встановлення факту проживання №136, складеним 15.09.2022 року комісією Буряківського старостинського округу, долученим до позовної заяви.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять суд їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві, та не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, та не надала у встановлений судом строк відзиву до суду. Суд вважає, що відповідачка не з`явилася у судове засідання без поважних причин, а тому справу слід розглянути за її відсутності з ухваленням заочного рішення.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
За приписами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2 , свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на будинковолодіння, виданим на підставі рішення виконкому Слобідської сільської ради від 24.01.2003 року, зареєстрованим у Заліщицькому районному бюро технічної інвентаризації за №25 від 28.01.2003 року, та договором дарування від 01.04.2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу Тернопільської області Чаплій В.В., зареєстрованим в Заліщицькому районному бюро технічної інвентаразиції за №25 від 05.05.2003 року, відповідно до яких вищевказане майно належить ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності.
Згідно довідки Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №158 від 17.10.2022 року АДРЕСА_1 у звязку з упорядкуванням номерів будинків перейменована на АДРЕСА_1 , де проживає та зареєстрований ОСОБА_1 .
Згідно з витягом з реєстру Товстенської територіальної громади №2022/000568633 від 14.09.2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 14.02.2018 року, відомості про зняття з зареєстрованого місця проживання відсутні.
Відповідно до акту про встановлення факту проживання, складеного Буряківським старостинським округом від 15.09.2022 року №136, станом на 15.09.2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована, але дійсно не проживає.
У судовому засідання свідок ОСОБА_5 пояснив, що відповідачка ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації з 2018 року, не цікавиться станом будинку та не бере участі в оплаті комунальних послуг.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що йому достеменно відомо, що відповідачка ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації з 2020 року, не цікавиться станом будинку та не бере участі в оплаті комунальних послуг.
За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з ч.4 ст.9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Стаття 71 Житлового кодексу України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.
Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Аналіз статей 71, 72 Житлового кодексу України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого непроживання.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.
Згідно з постановою Верховного Суду у справі №361/6668/15-ц від 03.06.2020 року основною умовою втрати права користування житловим приміщенням є наявність у наймача або члена його сім`ї іншого постійного місця проживання. При цьому слід встановити таке місце проживання із зазначенням його адреси та дослідити належні та допустимі докази на підтвердження цих обставин. У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.
Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Абзацом 3 п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме: від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання.
Позивачем ОСОБА_1 та його представником ОСОБА_2 доведено факт непроживання відповідачки ОСОБА_3 більше шести місяців у спірному домоволодінні без поважних причин, а отже наявні підстави для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідачка ОСОБА_3 не довела наявність поважних причин відсутності у спірному домоволодінні понад шість місяців, чи наявність обставин, які б об`єктивно свідчили про те, що позивач чинив перешкоди відповідачці у користуванні спірним майном.
Судом також встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є пропорційним способом захисту прав позивача та призведе до ефективного відновлення його порушених прав, оскільки належними та допустимими доказами доведено, що відповідачка не проживає у спірному житлі понад шість місяців (з 14.02.2018 року), змінила адресу місця проживання, не вживала заходів для свого повернення та їй не вчинялись будь-які перешкоди щодо права користування вказаним житлом.
Вказане узгоджується із практикою Верховного Суду у справі №646/7374/18 від 21.10.2020 року.
Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідачка понад шість місяців без поважних причин не проживає у вказаному вище будинку.
Враховуючи викладене, суд вважає вимоги представника позивача обґрунтованими та доведеними.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивач відмовився від стягнення на його користь з відповідачки понесених судових витрат.
Керуючись ст.ст.10,12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 272-273, 279,280-284, ч.1 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.16 Цивільного кодексу України, ст.ст.71,72 Житлового кодексу України, суд
Позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1
Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.
Заочне рішення набирає законої сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Рішення суду може бути переглянуто за заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу, яка подається апеляційному суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, а відповідачкою протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне рішення складено 03.11.2022 року.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Валентина ШЕВЧУК