Справа №487/1868/21
Провадження №2/487/282/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Кузьменко В.В., за участю секретаря судового засідання Рафальської Т.В., розглянувши у судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про визнання права постійного користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2021 року ОСОБА_1 звернулась до вся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, в якій просила визнати право постійного користування квартирою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 23.03.2021 року у справі відкрито провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 21.05.2021 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник адвокат Родіонова В.Є. у судове засідання не з`явились, надали заяву слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю.

Представник відповідача Виконавчого комітету Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав відзив, в якому заперечував проти позову.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Письмових заяв по суті справи не надав, під час розгляду справи в усному порядку заявляв, що заперечує проти позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Письмових заяв по суті справи не надавав.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного:

Судом встановлено, що 01 грудня 2006 року між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 01 грудня 2006року. У шлюбі позивач взяла прізвище чоловіка ОСОБА_5 .

З квітня 2002 року ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 . Разом з ним зареєстрований у квартирі відповідач ОСОБА_2 , який є його сином, що підтверджується довідкою від 25.02.2021року.

09 квітня 2002 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради видано ордер на житлове приміщення №328 , серія 003915 ОСОБА_3 із сім`єю із чотирьох осіб на право заселення квартири, житловою площею 35,7 кв.м, яка складається з двох кімнат за адресою: АДРЕСА_2 . До складу сім`ї входили ОСОБА_6 (колишня дружина), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_2 (син).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєві від 22.10.2007 року у справі №2-3804/2007 ОСОБА_6 визнано такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_3 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєві від 20.07.2010 року у справы №2-994/2010 ОСОБА_7 , ОСОБА_2 визнано такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_3 .

Рішенням апеляційного суду Миколаївського області від 28.09.2010 року скасовано рішення Заводського районного суду м. Миколаєві від 20.07.2010 року у справы №2-994/2010 в частині визнання ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_3 .

Станом на день звернення до суду у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3 - основний квартиронаймач, ОСОБА_2 його син.

З 2006 року після одруження з ОСОБА_3 , у квартирі АДРЕСА_1 постійно проживає його дружина позивач ОСОБА_1 , як член сім`ї основного квартиронаймача. Позивач веде з чоловіком спільне домашнє господарство, проводили поточний ремонт квартири, сплачують комунальні послуги.

Із технічного паспорту, складеного станом на 23.11.2020 р. вбачається, що квартира є двокімнатною, загальною площею 70,70 кв.м. , житловою 36,00 кв.м. Квартира не приватизована та належить до державного житлового фонду, знаходиться у віданні Виконавчого комітету Миколаївської міської ради.

Станом на день звернення до суду, позивач не має реєстрації місця проживання.

З акту про проживання однією сім`єю, складеного 25.02.2021 р. в присутності сусідів ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт: серія НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт: серія НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 , паспорт: серія НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_1 проживає з чоловіком ОСОБА_3 15 років за адресою: АДРЕСА_2 .

У своїй письмовій заяві, поданої до суду, третя особа ОСОБА_3 підтвердив, що позивач ОСОБА_1 вселена у квартиру АДРЕСА_1 за його згодою, як основного квартиронаймача.

09 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася із заявою про реєстрацію місця проживання до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

У реєстрації місця проживання відмовлено письмово, з посиланням на ст.9.1 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, у зв`язку із не поданням необхідних документів (згоди зареєстрованого в квартирі ОСОБА_2 ), оскільки відсутній документ (ордер), який підтверджує право на проживання позивача.

Відповідач ОСОБА_2 відмовляється надати згоду на реєстрацію місця проживання позивача, не надаючи обґрунтувань такій відмові.

Статтею 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

Порядок реєстрації місця проживання особи визначено в ст. 6. Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. Так, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання

Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

У відповідності до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Водночас чинне законодавство не передбачало можливість реєстрації осіб без згоди наймача квартири .

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Позивач проживає та користується квартирою АДРЕСА_7 , як член сім`ї основного квартиронаймача, свого чоловіка.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2006 року за згодою основного квартиронаймача була вселена у квартиру АДРЕСА_1 , де по теперішній час постійно проживає, про вказаний факт і не заперечував у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 . Позивач веде з чоловіком спільне господарство та несе витрати на утримання квартири й комунальні послуги.

У зв`язку із відсутністю ордеру, який підтверджує право на проживання позивача та згоди відповідача ОСОБА_2 на реєстрацію місця проживання позивача, ОСОБА_1 позбавлена можливості зареєструвати своє фактичне місце проживання.

В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року викладена правова позиція , що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункту 15 постанови від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Отже, відсутність письмової згоди члена сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що позивач, яка вселилися, не набула права користування жилим приміщенням, оскільки обставини які викладені в позові безспірно свідчать про правомірне вселення до спірної квартири.

Згідно з вимогами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,279,282,352,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про визнання права постійного користування квартирою - задовольнити.

Визнати право постійного користування квартирою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354,355 ЦПК України.

Суддя Заводського районного суду

м. Миколаєва В.В.Кузьменко