Провадження № 2/466/722/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

учасники справи

секретар ЛАНЬ М.О.

представник позивача ПРИСТУПА Л.Л.

відповідач ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в :

12.11.2022 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_3 шляхом зняття ОСОБА_4 з реєстрації у цій квартирі.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 08.10.2021 року на підставі договору купівлі-продажу придбав у гр. ОСОБА_5 квартиру по АДРЕСА_2 . Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович О.С. Згодом з`ясувалось, що в даній квартирі зареєстрований батько продавця квартири ОСОБА_5 ОСОБА_4 , який став чинити йому перешкоди у користуванні квартирою. Зазначає, що відповідач вселився в квартиру після її придбання. До цього, зі слів продавця ОСОБА_5 , її батько не проживав у квартирі понад чотири роки.

Оскільки відповідач не проживає у квартирі, не є її власником, його реєстрація у цій квартирі чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою, позивач змушений звернутися в суд з даним позовом.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 07.12.2021 року за правилами спрощеного позовного провадження.

11.02.2022 року відповідач подав відзив на позов, в якому пояснив, що перешкод позивачу в користуванні квартирою АДРЕСА_3 не чинить. Продавець ОСОБА_4 є його донькою. Дана квартира належала його тещі ОСОБА_6 , яка проживала в цій квартирі до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_6 мала намір записати квартиру своїй доньці ОСОБА_7 та зятю ОСОБА_4 . Однак, з метою економії коштів на переоформлення відповідач з дружиною вирішили одразу переоформити квартиру на їхню доньку ОСОБА_5 , якій виповнилось на той момент вісімнадцять років. Донька в квартирі постійно не проживала. Квартирою опікувався і доглядає досі відповідач, який з 16.12.2014 року зареєстрований та проживає в даній квартирі на законних підставах зі згоди попереднього власника безперервно. В квартирі знаходяться його особисті речі, він сплачує комунальні послуги , ним був зроблений ремонт, куплені меблі та техніка для дому. Оскільки з донькою у відповідача відносини напружені, ОСОБА_5 продала квартиру без відома батька. Вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки такий є безпідставним та необґрунтованим.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що вказані у позові. Просили цей позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні заперечили проти позову в повному обсязі, мотивувавши викладеними у відзиві обставинами.

Заслухавши пояснення сторін по справі та показання свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 була предметом договору купівлі-продажу квартири від 08.10.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович О.С. Продавець: ОСОБА_5 . Покупець: ОСОБА_3 .

У пункті 9 Договору вказано, що «Згідно довідки з місця проживання від 08.10.2021 року, виданої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович О.С. у відчужуваній квартирі зареєстрований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зобов`язується знятися з реєстраційного обліку до 15.01.2022 року.»

ОСОБА_4 , батько власниці квартири продавця ОСОБА_5 , є відповідачем по справі. Стороною договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_4 не був та жодних зобов`язань щодо зняття з реєстраційного обліку на себе не брав.

Твердження позивача ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 фактично не проживав в даній квартирі протягом останніх чотирьох років, а мешкав у другої дружини за адресою: АДРЕСА_4 , вселився в дану квартиру після укладення договору купівлі-продажу є голослівними, не відповідають дійсності та спростовуються дослідженими в суді доказами.

Допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 в суді надали свідчення про те, що відповідач ОСОБА_10 проживає у квартирі АДРЕСА_3 приблизно 20 років. Він зробив частковий ремонт квартири поміняв вікна, підлогу, вхідні двері, умеблював квартиру.

Зокрема, факт проживання відповідача за адресою АДРЕСА_2 підтвердила свідок ОСОБА_9 , котра проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Факт не проживання відповідача в квартирі на АДРЕСА_6 ствердила свідок ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_7 ,

В судовому засіданні також була допитана свідок ОСОБА_7 , колишня дружина відповідача, яка дала пояснення, що з ОСОБА_4 розлучена, мають спільну доньку ОСОБА_5 . Спірна квартира була подавана її матір`ю онуці ОСОБА_5 . Донька в квартирі постійно не проживала, 14.05.2018р. поїхала за кордон, повернулась 08.09.2020 року з наміром продати все майно. Про продаж квартири їй не було відомо. Колишній чоловік живе в цій квартирі з 2010 року, зробив там ремонт купив техніку та оплачує всі комунальні послуги.

Дані обставини підтверджуються і наданими відповідачем квитанціями і товарними чеками на придбання будівельних матеріалів, меблів.

Здійснення відповідачем оплати житлово-комунальних послуг також підтверджується відповідними квитанціями.

Позивач зазначає, що йому не було відомо про реєстрацію в квартирі батька продавця. Це твердження спростовуються цитованим вище пунктом 9 договору купівлі-продажу від 08.10.2021р.

Актом про фактичне проживання особи, складеним 09 лютого 2022 року ОСББ «Львів Шевченка 52», засвідчено проживання ОСОБА_4 з березня 2010 року по поточний час у житловому приміщенні квартири АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 з 16.12.2014 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , що стверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Судом досліджений та взятий до уваги також акт про не проживання особи ОСОБА_4 за адресою, яку зазначив позивач у позовній заяві: АДРЕСА_4 від 09.02.2022 року.

Письмова заява ОСОБА_5 /а.с.68/ датована 10.11.2021р. про те, що її батько на протязі чотирьох років постійно не проживав у спірній квартирі, яка подана стороною позивача не може бути належним доказом цієї обставити та лягти в основу позовних вимог, оскільки суперечить іншим дослідженим доказам та не є належним доказом з точки зору безпосередності дослідження показань свідків.

Статтею 47 Конституції України, закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Звертаючись в суд з даним позовом про зняття відповідача з реєстрації, позивач правовою підставою своїх вимог зазначає норми ст.391 ЦК України за якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, та ч.2 ст.405 ЦК України за якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Проте, підстави для зняття відповідача з реєстрації у квартирі АДРЕСА_3 позивачем та його представником не доведені в суді.

Всебічно та повно дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає позов безпідставним, таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_3 шляхом зняття ОСОБА_4 з реєстрації у цій квартирі в і д м о в и т и .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.11.2022 року.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська