Справа № 539/372/21
Провадження № 2/539/38/2022
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2022 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретарів судового засідання Гусак А.О., Ануфрієвої Н.М., Ковтун І.О.,
представника позивача Пістун К.П.,
представника Лубенської міської ради Червоточенко О.І.,
представника відповідача адвоката Ларькіної Г.Ю.,
представника третьої особи адвоката Костюченка П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Лубенської об`єднаної територіальної громади в особі Лубенської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», ОСОБА_2 , про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,-
ВСТАНОВИВ:
Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Лубенської об`єднаної територіальної громади в особі Лубенської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», ОСОБА_2 , про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Запис про проведену державну реєстрацію прав за № 37554208 від 27.07.2020, щодо державної реєстрації права приватної власності на земельні ділянки за ОСОБА_2 внесені державним реєстратором прав на нерухоме майно, в умовах відсутності для цього підстав.
Записи про проведену державну реєстрацію прав за № 37115055 від 25.06.2020, № 37110198 від 25.06.2020, № 37108426 від 25.06.2020, № 214483825 від 01.07.2020, №37106952 від 25.06.2020, №37116366 від 25.06.2020, щодо державної реєстрації права приватної власності на земельні ділянки за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 внесені державним реєстратором прав на нерухоме майно, в умовах відсутності для цього підстав.
Крім того прокуратурою встановлено, що ОСОБА_2 згідно договорів купівлі - продажу продала спірну земельну ділянку ОСОБА_1 .
До державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки за ОСОБА_2 , земля перебувала у державній власності, право розпорядження якою згідно норм земельного законодавства належить до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області.
В даному випадку спірна земельна ділянка вибула з власності держави всупереч встановленого законом порядку, безоплатно та без відома уповноваженого органу розпоряджатися вказаним майном.
Таким чином, існують всі правові підстави для витребування з незаконного володіння на користь держави на підставі ст.ст. 387, 388, 396 Цивільного кодексу України.
Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).Тому запис про державну реєстрацію права власності земельної ділянки за ОСОБА_1 також підлягає припиненню.
Про вищевикладені порушення вимог законодавства ГУ Держгеокадастру в Полтавській області стало відомо після проведення службового розслідування та виявлення порушень, а саме з 20.08.2020, отже вказаний позов заявлений в межах строку позовної давності визначеного законом.
Також встановлено, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно спірної земельної ділянки площею 2 га між ОСОБА_1 та ТОВ «Баришівська зернова компанія», 19.08.2020 укладено договір оренди землі. Відтак рішення у справі може вплинути на права або обов`язки ТОВ «Баришівська зернова компанія».
Ухвалою від 03.02.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 21.07.2021 замінено позивача Лубенську місцеву прокуратуру Полтавської області на Лубенську окружну прокуратуру Полтавської області.
Ухвалою суду від 04.10.2022 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
В судовому засіданні представник Лубенської міської ради позов підтримала.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, направивши до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Згідно наданих письмових пояснень Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області підтримує позов Лубенської окружної прокуратури Полтавської області.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ларькіна Г.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вважає, що в разі задоволення позову будуть порушені права ОСОБА_1 як добросовісного набувача. Зауважила, що в даному випадку таке втручання держави в право власності особи не є виправданим і не є пропорційним визначеним цілям. Просила відмовити у задоволенні позову через недоведеність.
Третя особа ОСОБА_2 та її представник адвокат Мартинюк О.С. в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.
Представник третьої особи ТОВ «Баришівська зернова компанія» адвокат Костюченко П.О. в судовому засіданні проти прозову заперечував, виклав обставини, аналогічні зазначеним в письмовому поясненні. Наполягав на тому, що прокурором невірно зазначені особи, в інтересах яких подано позов. Так, на день подачі позову орган місцевого самоврядування не мав повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, а тому будь-які інтереси Лубенської об`єднаної територіальної громади не були порушені. Головне управління Держгеокадастру з 27.05.2021 втратило повноваження щодо розпорядження землями, які були до цієї дати у державній власності та розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Тому витребування на користь держави спірної земельної ділянки буде суперечити нормам Земельного Кодексу України. Крім того, вважає висновок експерта від 12.10.2021 року недопустимим доказом, оскільки експертиза проводилась копій документів, а не оригіналів. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Листом Головного управління держгеокадастру № 10-16-0.62-706/2-21 від 22.01.2021 повідомлено Лубенську місцеву прокуратуру Полтавської області про результати проведення службової перевірки у Головному управління Держгеокадастру ( а.с.34-36).
Згідно листа в.о. керівника Лубенської місцевої прокуратури А.Котяш від 04.01.2021 за № 33/2-40 вих -21 вбачається, що Лубенською місцевою прокуратурою при здійсненні представницьких повноважень встановлено порушення вимог чинного земельного законодавства, що порушують інтереси держави у сфері земельних відносин.(а.с.33).
На виконання наказу ГУ Держгеокадастру в Полтавській області від 21.08.2020 №122 «Про проведення службової перевірки» працівниками Головного управління проведено службове розслідування за результатами якого встановлено, що третя особа ОСОБА_2 , до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області у встановленому законом порядку не зверталася і відповідний наказ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» не видавався, що підтверджується актом службової перевірки фактів викладених в службовій записці начальника юридичного управління ГУ Держгеокадастру в Полтавській області Шаповалової К.Г. від 20.08.2020 №3659/3-20-0.6 (а.с.20-24, 84-85, 86-88).
Статті 125, 126 Земельного Кодексу України передбачають, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
У відповідності до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).
Відповідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
За змістом абзацу 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; у разі відсутності такого органу.
Згідно ч. 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі за № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19).
Так, згідно ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
У пунктах 1, 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року за № 15, зазначено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.
Держгеокадастр на час подачі позову відповідно до покладених на нього завдань розпоряджався землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.
Відповідно п. п. 1, 4, 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29 вересня 2016 року за № 333 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та йому підпорядковане. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством. Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.
Отже, спірна земельна ділянка на час подачі позову відносилася до земель державної власності, у зв`язку з чим її розпорядником в силу положень ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України була Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та відповідно, територіальний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин.
Територія Тишківської сільської ради входить до складу Лубенської об`єднаної територіальної громади.
Зважаючи на інформацію, наведену у листі Лубенської місцевої прокуратури від 05.01.2020 №33/2-65вих-21, в якому ініційовано питання перед Лубенською міською радою щодо усунення порушень у тому числі і шляхом звернення до суду, який був ними проігнорований, порушення не усунуто, а також відсутність будь - яких дій з метою захисту порушеного права та повернення майна державі, у зв`язку з чим Лубенська окружна прокуратура правомірно і обгрунтовано звертається з позовом до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Лубенської об`єднаної територіальної громади в особі Лубенської міської ради Полтавської області (а.с. 37,38).
За змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ст. 319 ЦК України).
В той же час, відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені у ст. 116 ЗК України. Вказаною нормою передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Частиною 3, 4 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Згідно ч. 1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Згідно ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно ч.3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами
Глава 29 ЦК України передбачає такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.
У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) також напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
У відповідності до ч.3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку , передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 даного Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав , державний реєстратор чи посадова особа МЮУ проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону, а отже запис про державну реєстрацію права власності земельної ділянки за ОСОБА_1 підлягає припиненню.
Враховуючи задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 в пропорційному порядку відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь прокуратури Полтавської області в розмірі 4540,00 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Лубенської об`єднаної територіальної громади в особі Лубенської міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», ОСОБА_2 , про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

позивач: Лубенська окружна прокуратура, адреса: Полтавська область, м. Лубни, вул. Старо-Троїцька, 13;

- особа, в інтересах якої подано позов: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, , адреса: м. Полтава, вул. Уютна, 23;

- особа, в інтересах якої подано позов: Лубенська об`єднана територіальна громада в особі Лубенської міської ради Полтавської області, адреса Полтавська область, м. Лубни, вул. Ярослава Мудрого, 33;

- відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 ;

- третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», , адреса: Київська область, Баришівський район, смт. Баришівка, вул. Шевченків шлях, 268;

- третя особа: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено та підписано 07.11.2022 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області О.С. Алтухова