Провадження № 2/752/1266/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.10.2022 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.,

секретаря - Луценко А.В.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача-1 - Шеремети М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, про скасування записів про право власності, про витребування квартири із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 , в особі свого представника, звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, про скасування записів про право власності, про витребування квартири із чужого незаконного володіння.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказав, що 10.04.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № К-1611286, у відповідності до п.1.1. якого ПАТ «Дельта Банк» зобов`язався надати ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 113000,00 грн. (сто тринадцять тисяч гривень нуль копійок) з кінцевим терміном повернення Кредиту до 09.04.2020 включно, на умовах, визначених цим Договором. Право власності на дану квартиру за ОСОБА_1 було зареєстровано в електронному реєстрі 30.11.2012 КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 21.07.2005 в реєстрову книгу під №554-68 за номером запису 3103.

В якості забезпечення за кредитним договором ОСОБА_1 надав ПАТ «Дельта Банк» в іпотеку належну йому квартиру, що було оформлено договором іпотеки від 10.04.2013 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. і зареєстровано в реєстрі за № 4021.

13 серпня 2019 року права вимоги за кредитним договором № К-1611286 були виставлені на електронні торги у зв`язку із ліквідацією ПАТ «Дельта Банк», оператор ТОВ «Національна електронна біржа», лот №GL3N08264, початкова (стартова) ціна 99'531,00 грн., що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-08-13-000572-b від 27.09.2019.

27 вересня 2019 року переможцем електронного аукціону визнано ТОВ «Мегаінвест сервіс» із ціною продажу 98'535,69 грн.

02 жовтня 2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Мегаінвест сервіс» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №1986/К за кредитним договором, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. і зареєстрованого в реєстрі за №2160.

12 жовтня 2019 року ПАТ «Дельта Банк» направив поштовим відправленням на адресу ОСОБА_1 лист вих. №05-3415508 від 10.10.2019, яким повідомив про зміну кредитора.

17 жовтня 2019 року ТОВ «Мегаінвест сервіс», на підставі ст.38 Закону України «Про іпотеку», уклало договір купівлі-продажу спірної квартири із ОСОБА_3 , який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. і зареєстровано в реєстрі за № 6395, що підтверджується інформаційною довідкою № 197391799 від 17.01.2020.

18 лютого 2020 право власності на підставі договору дарування №1224 посвідченого 18.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А., зареєстровано за ОСОБА_4 , що підтверджується Інформаційною довідкою № 211680168 від 06.06.2020.

Обґрунтовуючи недійсність договору купівлі-продажу квартири від 17 жовтня 2019 року укладеного між ТОВ «Мегаінвест сервіс» з ОСОБА_3 , Позивач послався на те що, його не було повідомлено кредитором зокрема, і про дострокове повернення повної суми заборгованості, а також про інші порушення, що ТОВ «Мегаінвест сервіс» не набуло права продажу спірної квартири, зокрема, передбаченого положеннями ст.658 ЦК України.

Окрім того, Позивач зазначив, що за договором купівлі-продажу прав вимоги №1986/К від 02.10.2019 ТОВ «Мегаінвест сервіс» не набуло прав кредитора та іпотекодержателя, та не набуло прав продажу спірної квартири, таке право не є безумовним, його набуття передбачає попереднього здійснення правочинів та наявності конкретних юридичних фактів, що передбачено положеннями кредитного договору № К-1611286 від 10.04.2013, іпотечного договору № 4021 від 10.04.2013, ст.ст. 36, 38, 42 Закону України «Про іпотеку», ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Послався на недійсності правочину на недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

Як підставу для витребування квартири з чужого незаконного володіння Позивач зазначив те, що право власності на спірну квартиру двічі відчужувалося, 17.10.2019 за договором купівлі-продажу від ТОВ «Мегаінвест сервіс» на користь ОСОБА_3 , 18.02.2020 за договором дарування від ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , та ефективним способом захисту порушених прав на думку позивача є визнання першого договору відчуження спірного майна недійсним оскільки його зміст суперечить ст.658 ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а саме ст.ст. 36, 38, 42 Закону України «Про іпотеку», а також моральним засадам суспільствам, відновлення становища, що існувало до порушення прав Позивача шляхом скасування записів про право власності 17.10.2019 та 18.02.2020 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і відповідно витребування із незаконного володіння ОСОБА_4 спірної квартири на користь ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 17.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. і зареєстрований за № 6395; скасувати запис про право власності № 33718439, внесений 17.10.2019 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В.; скасувати запис про право власності № 35546296, внесений 18.02.2020 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А.; витребувати (повернути) у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2020, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, про скасування записів про право власності, про витребування квартири із чужого незаконного володіння, до судового розгляду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.07.2022 в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ільницького Олексія Олександровича про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, про скасування записів про право власності, про витребування квартири із чужого незаконного володіння - відмовлено.

Відповідач-1 ТОВ «Мегаінвест сервіс», відповідач-2 ОСОБА_3 , відповідач-3 ОСОБА_4 в особі законного представника - ОСОБА_6 подано відзиви на позов.

Відповідач-1 ТОВ «Мегаінвест сервіс» зазначило, що через невиконання Позивачем умов кредитного та іпотечного договорів було звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Повернення кредитних коштів було забезпечено іпотекою нерухомого майна, про що було складено Іпотечний договір від 10.04.2013, згідно з п. п. 4.1.5., 4.1.10., 4.1.11., 6.2., 6.3., 7.2., 7.3., 7.4., 7.5., якими визначено безумовне право на реєстрацію права власності на предмет іпотеки підставі ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку», і це право Іпотекодержателя є безумовним незалежно від претензій іпотекодавця.

Відповідач-1 ТОВ «Мегаінвест сервіс» послалось на те, що Позивач відповідно до умов кредитного договору п. 5.8., 5.9., 5.10. не забезпечив та не надав кредитору договори страхування Позичальника від нещасних випадків та смерті з визначенням Вигодонабувачем - Кредитора починаючи з 01.01.2014 до 02.10.2019 та Договори страхування нерухомого майна, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки, яке забезпечує кредитний договір, починаючи з 01.01.2014 по 02.10.2019. Окрім того, Позивач взагалі не сплачував тіло та відсотки за кредитом, у зв`язку з чим станом на 02.10.2019 виникла заборгованість по тілу кредиту яка склала 63 025,33 грн.

До позовної заяви долучено копії квитанцій додатки № 22-27, якими підтверджено що Позивач не сплачував щомісячно кредит. Про несплату зобов`язань за кредитним договором Позивач самостійно у позові зазначив - п.39 позовної заяви.

Окрім того, відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», «У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

У разі порушення іпотекодавцем обов`язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки іпотекодержатель може скористатися правами, визначеними згідно з частиною першою цієї статті, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт.

Іпотекодавець зобов`язаний негайно на вимогу іпотекодержателя відшкодувати останньому всі витрати, понесені у зв`язку з вжиттям заходів щодо збереження та страхування предмета іпотеки.

Також, ТОВ «Мегаінвест сервіс» послався на те що до нього перейшли всі права та обов`язки первісного кредитора у відповідності до положень ст.514 ЦК України, на умовах, що існували на момент переходу цих прав, тому Третя особа має право користуватися матеріалами кредитної справи, листами та повідомленнями, які надсилались Первісним кредитором, про що долучено матеріали нотаріальної справи.

Вимоги щодо 30-го терміну «про отримання боржником - іпотекодавцем» повідомлення про вручення вимоги про усунення порушень - було витримано, оскільки ПАТ «Дельта Банк» направляв на поштову адресу Позивача «Вимогу - Повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання» від 28.09.2018, про що зазначено в самому договорі купівлі - пораджу п. г) Розділ Преамбула від 17.10.2019 укладеного між Відповідачем-1 з Відповідачем-2 та міститься в матеріалах нотаріальної справи Третьої особи-1. Згідно «Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги» всі права та обов`язки за кредитним та іпотечним договорами перейшли від ПАТ «Дельта Банк» до Відповідача-1.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відзиві на позов послались на те, що 17.10.2019 р. право власності на предмет Іпотеки за договором купівлі-продажу укладеного між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 було зареєстровано Третьою особою-1 у порядку укладення договору купівлі продажу на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідач-2 яка набула зазначену квартиру подарувала її своєму онуку - Відповідачу-3, про що було укладено Договір Дарування посвідчений Третьою особою-2. Таким чином, виникнення права власності на Квартиру відбулось у Відповідача-1, а згодом у Відповідача-2 та Відповідача-3 виключно на підставі дій осіб, яким Державою надано повноваження щодо регулювання національної системи підстав та порядку набуття права власності на майно.

Твердження п. 41 позовної заяви, що Позивач не отримував (вимоги-повідомлення) відносно порушених зобов`язань, у тому числі згідно ст.38 ЗУ «Про іпотеку» є хибним на думку Відповідачів, оскільки ПАТ «Дельта Банк» направляв на поштову адресу Позивача «Вимогу - Повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання» від 28.09.2018, про що зазначено в самому договорі купівлі - пораджу п. г) Розділ Преамбула від 17.10.2019 р. укладеного між Відповідачем-1 з Відповідачем-2 та міститься в матеріалах нотаріальної справи Третьої особи-1.

Також, послалась на практики ВСУ (Постанова по справі №643/8134/16-ц від 10.04.2019 р.), «Неналежне повідомлення іпотекодавців про звернення стягнення на предмет іпотеки не є підставою для визнання оспорюваних правочинів недійсними, оскільки правовим наслідком невиконання передбаченого статтею 38 Закону України «Про іпотеку» обов`язку іпотекодержателя повідомити іпотекодавців про намір відчужити предмет іпотеки визначено відшкодування іпотекодержателем збитків. « та Постанову від 13.11.2019 р. по справі № 755/21646/15-ц, «…Доводи касаційної скарги про недотримання 30-денного строку, передбаченого частиною першою статті 38 Закону України «Про іпотеку», колегія суддів відхиляє з огляду на положення вказаної статті, у якій зазначено, що у разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків….», відповідно відсутність повідомлення не є підставою для визнання Договору купівлі-продажу - недійсним.

Окрім того, Позивачу було відмовлено Міністерством юстиції України відповідно до наказу від 07.07.2020 за №1768/7 на підставі висновку колегії Міністерства юстиції України, що рішення від 17.10.2019 прийняте Приватним нотаріусом КМНО Незнайко Є.В. щодо державної реєстрації право власності на квартиру за Відповідачем-2 - прийнято відповідно до чинного законодавства України.

Приватний нотаріус Незнайко Є.В. надіслав суду матеріали нотаріальної справи щодо державної реєстрації право власності на квартиру за ОСОБА_3 .

В судове засідання з`явився позивач та його представник, які зазначили, що підтримують позовні вимоги та просять задовольнити позов у повному обсязі.

В судове засідання з`явився представник відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс» - Шеремет М.О., який просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшло.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 10.04.2013 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № К-1611286.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Банк надав позивачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 113000,00 грн з кінцевим терміном повернення Кредиту до 09.04.2020, включно, на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п. 1.7 Кредитного договору, Позичальник гарантує, що на момент підписання цього Договору не існує подій, що створюють загрозу належному виконанню цього Договору (судові спори, майнові вимоги третіх осіб тощо), про які він не повідомив Кредитора.

Кредит надається Позичальнику на споживчі потреби, що не суперечить чинному законодавству України, що передбачено п. 1.2. Кредитного договору.

Забезпеченням Позичальником виконання своїх зобов`язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів за користування Кредитом, комісій, можливих штрафних санкцій та пені, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги за цим Договором виступає забезпечення, яке не суперечить вимогам Кредитора та діючому законодавства України, а саме: іпотека нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 - п. 1.5., 1.5.1. Кредитного договору.

Відповідно до розділу 5 Кредитного договору встановлені зобов`язання Позичальника, серед яких п. 5.3.1. - надавати Кредитору довідку про розмір отриманої ним заробітної плати та/або інші документи, що підтверджують його платоспроможність, не рідше 1 (одного) разу за календарний рік впродовж строку дії цього Договору або в інший строк на вимогу Кредитора.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 12, ч.1 ст. 35, ч. 1 ст. 44, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 04.04.2019 № 772 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» строком на один рік з 05.10.2019 до 04.10.2020 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, п. 6.8. Кредитного договору встановлено, що кредитор має право здійснити відступлення права вимоги за цим Договором у будь-якій формі будь-якій третій особі у відповідності із законодавством України без додаткового погодження умов такого відступлення Позичальником (без згоди Позичальника).

02.10.2019 укладено договір № 1986/К купівлі-продажу прав вимоги, за яким Банк продав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» купив право вимоги за Кредитним договором № К-1611286.

Згідно акту приймання-передачі до договору про відступлення прав вимоги Банк передав Позивачу Кредитний договір № К-1611286 з Додатком 1.

Таким чином, новим кредитором за Кредитним договором став Відповідач-1.

Як вбачається з належним чином завіреної копії Кредитної справи, Позивачем порушено умови кредитного договору, а саме: Позивачем не надано Банку довідку про розмір отриманої ним заробітної плати та/або інші документи, що підтверджують його платоспроможність, не рідше 1 (одного) разу за календарний рік впродовж строку дії цього Договору, починаючи з 01.01.2014, що передбачено п. 5.3.1. Кредитного договору. Крім цього, Позивачем протягом 10 (десяти) банківських днів, письмово не повідомлено Кредитора про зміну свого місця проживання (перебування), оскільки Позивач з січня 2014 року не проживає за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 , оскільки вказана квартира перебувала в оренді. Вказаний факт встановлений під час розгляду справи № 752/25416/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування нерухомим майном та зняття з реєстраційного обліку.

Частиною 4 ст. 82 ЦК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 02.10.2019 заборгованість по тілу кредиту складала 63025,33 грн., копії квитанцій свідчать про те, що Позивач не сплачував щомісячно кредит.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно п. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з аб. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 року у справі № 757/13243/17 висловила правову позицію, згіднго якої недотримання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Тобто, до Відповідача-1 перейшли всі права та обов`язки первісного кредитора у відповідності до положень ст. 514 ЦК України, а саме: «… переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, тому Третя особа має право користуватися матеріалами кредитної справи, листами та повідомленнями, які надсилалися Первісним кредитором», на підтвердження чого в матеріалах справи наявна належним чином завірена копія нотаріальної справи.

Відповідно 30-ти денний термін «про отримання «боржником» - іпотекодавцем повідомлення про вручення вимоги про усунення порушень - було витримано.

ПАТ «Дельта Банк» направляв на поштову адресу Позивача «Вимогу - повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання» від 28.09.2018, про що зазначено в договорі купівлі-продажу п. г Розділ Преамбула від 17.10.2019, укладеного між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 та містяться в матеріалах нотаріальної справи Третьої особи-1.

Судом встановлено, що Позивачем не доведено належного виконання умов Кредитного та іпотечного договорів, зокрема умов кредитного договору п.п. 5.8., 5.9., 5.10. стосовно страхування Позичальника від нещасних випадків та смерті з визначенням Вигодонабувачем - Кредитора починаючи з 01.01.2014 до 02.10.2019 та Договори страхування нерухомого майна, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки, яке забезпечує кредитний договір, починаючи з 01.01.2014 по 02.10.2019.

Також Позивачем не підтверджено виконання зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасної сплати платежів передбачених Кредитними договором, зокрема тіла та відсотки за кредитом, станом на 02.10.2019.

До позовної заяви Позивачем долучено копії квитанцій додатки № 22-27, якими підтверджено що Позивач не в повному обсязі сплачував щомісячно кредит, що не відповідає графіку внесення оплат. Про несплату зобов`язань за кредитним договором Позивач самостійно вказав - п.39 позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до п. 5.1. Іпотечного договору, обов`язок страхування предмета іпотеки від всіх видів ризиків (в тому числі від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування) у страхових компаніях, які акредитовані Іпотекодержателем покладено на Іпотекодавця.

Окрім того, відповідно до умов Кредитного договору вказано, у п.5.7. В день укладання цього Договору укласти договір добровільного страхування (страховий поліс) Позичальника від нещасних випадків та смерті на суму, не меншу ніж сума Кредиту, в страховій компанії зі списку акредитованих Кредитором на момент укладення відповідного договору страхування (страхового полісу). При цьому страховий платіж за відповідним договором страхування (страховим полісом) повинен бути сплачений одночасно в повній сумі, без поділу суми страхового платежу на частини. Вигодонабувачем за договором добровільного страхування Позичальника від нещасних випадків та смерті вказується Кредитор.

Пункті 5.8. одночасно з укладанням Договору іпотеки щодо оформлення в іпотеку об`єкта нерухомості, зазначеного в п. 1.5. цього Договору, застрахувати нерухоме майно, що є предметом іпотеки за Договором іпотеки, в страхових компаніях, які обираються Кредитором, на користь Кредитора в порядку і на умовах, визначених цим Договором та Договором іпотеки, та в цей же день надати Кредитору належним чином посвідчені копії договорів страхування та документів, що підтверджують сплату страхових платежів.

Пунктом 5.9. Позичальник зобов`язаний забезпечити наявність та дійсність договорів страхування (страхових полісів), укладених на умовах, що визначені у п.п. 5.8., 5.9. цього Договору, протягом усього строку дії цього Договору. У випадку, якщо строк дії укладеного договору страхування (страхового полісу) закінчується, а зобов`язання Позичальника за цим Договором залишаються невиконаними, Позичальник зобов`язаний не пізніше ніж за 10 (десять) календарних днів до закінчення строку діючого договору страхування (страхового полісу) укласти новий договір страхування (страховий поліс) на умовах, визначених в п. 5.8. та/або 5.9. цього Договору, та не пізніше ніж за 5 (п`ять) календарних днів до закінчення строку діючого договору страхування (страхового полісу) надати Кредитору для ознайомлення оригінали відповідного договору страхування (страхового полісу) і платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування.

Пунктом 4.1.6. Іпотечного договору встановлено, що іпотекодержатель має право у разі порушення Іпотекодавцем зобов`язання за кредитним та / або зобов`язання за цим договором а також інших обов`язків Іпотекодавця, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

В п.6.2. Іпотечного договору встановлено, що у випадку невиконання (неналежного виконання) іпотекодавцем зобов`язання в цілому або в частині, а також в інших випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством, іпотекодержпатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку передбаченому цим Договором та чинним законодавством.

Пунктом 7.2. Іпотечного договору визначено, серед іншого, що звернення стягнення на предмет іпотеки у разі набуття іпотекодержателем права на таке звернення за вибором іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку згідно умов договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі- покупцеві та будь-яким способом, на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст.38 України «Про іпотеку» та у будь-який спосіб - п. 7.3. договору іпотеки.

Не отримання іпотекодавцем та заінтересованими особами повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» не є підставою визнавати укладений правочин недійсним, а є підставою для відшкодування збитків» - Це питання дослідила Велика Палата Верховного Суду у постанові № 757/13243/17 від 29.09.2020, а також до такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 761/21540/16-ц від 02.07.2020; № 459/3382/16-ц від 24.06.2020; № 442/4416/16-ц від 10.06.2020.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але і визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно із частиною п`ятою статті 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи надані сторонами докази, вимоги законодавства, суд приходить до того, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді та не підлягають задоволенню.

Встановленим та підтвердженим належним доказом, який не був спростований в суді стороною позивача, є той факт, що позивач в 2019 отримала від ПАТ «Дельта Банк» повідомлення про порушення умов кредитного, іпотечного договорів, пропозицію усунути вказані порушення та повідомлення про наслідки, які будуть (реалізація предмета іпотеки) у випадку невиконання зазначених порушень протягом 30 днів після отримання повідомлення. Вказані дії банку відповідають вимогам кредитного, іпотечного договорів та ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що Позивачем доведено, належне виконання умов кредитного та іпотечного договорів, зокрема ряд договорів страхування предмету іпотеки, страхування життя від нещасного випадку, в страхових компаніях зі списку акредитованих Кредитором на момент укладення відповідного договору страхування та видів ризиків (в тому числі від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування).

Суд враховує і те, що за час розгляду справи в суді позивачем також не було надано до справи жодних документів, які вимагав ПАТ «Дельта Банк» та відсутність яких в подальшому стала підставою для реалізації предмета іпотеки, - підтверджень про сплату страхових платежів за договорами страхування. Дане підтверджує факт невиконання позивачем умов кредитного та іпотечного договорів та факт наявності у позикодавця підстав для реалізації предмета іпотеки на підставі та в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Встановлено те, що ТОВ «Мегаінвест Сервіс» на законних підставах отримав право вимоги за кредитним та іпотечним договорами до позичальника ОСОБА_1 . До ТОВ «Мегаінвест Сервіс» перейшли всі права та обов`язки, що мав ПАТ «Дельта Банк», в тому числі, з урахуванням виконання ПАТ «Дельта Банк» вимоги про направлення повідомлення ОСОБА_1 про порушення, усунення порушень, наслідки невиконання порушень, - право на реалізацію предмета іпотеки.

Таким чином, при укладанні спірного договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2019 між ТОВ «Мегаінвест Сервіс» та ОСОБА_3 , продавець мав право на відчуження вказаного об`єкту, порушень вимог законодавства при вчинення даного правочину судом не встановлено.

Посилання сторони позивача, як на підставу до обґрунтувань позовних вимог, на неознайомлення позивача зі Звітом про вартість спірної квартири, судом не приймаються до уваги, так як вони є безпідставні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, про скасування записів про право власності, про витребування квартири із чужого незаконного володіння, не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В позовних вимогах ОСОБА_1 до «Мегаінвест сервіс», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, про скасування записів про право власності, про витребування квартири із чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Голосіївський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Мазур