Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/627/21

26 жовтня 2022 року

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Шишка О. А.,

з участю: секретаря Сіщук Г. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2020 року в справі №338/624/20 на користь колишньої дружини ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінився (погіршився) його матеріальний стан. Зокрема, він припинив підприємницьку діяльність в Чеській Республіці, а перебуваючи в Україні він не має змоги влаштуватись на роботу. Оскільки він не працює, не отримує жодних доходів, то відповідно не може сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі, визначеному вищевказаним рішенням суду. З огляду на викладене, посилаючись на вимоги ст. 182, 192 Сімейного кодексу України, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього, з 5000 грн щомісячно до 1500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідачка подала відзив, в якому вона просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що твердження позивача про неможливість виїзду за межі України не відповідає дійсності, оскільки він неодноразово перетинав кордон України в різних напрямках, а протягом останнього часу постійно перебуває в Чеській Республіці. Щодо аргументів позивача про неотримання ним жодних доходів в Україні, то зазначений факт вважає очевидним, оскільки ОСОБА_1 вже більше 16 років постійно працює в Чехії. Щодо наданого позивачем листа про припинення ним підприємницької діяльності в Чехії, то вказаний документ підтверджує факт припинення з 17 лютого 2021 року до 31 березня 2030 року тільки одного виду підприємницької діяльності - операцій з торгівлі. Водночас ОСОБА_1 займається в Чехії також будівельними роботами звідки отримує основну суму заробітку.

Також відповідачка зауважує, що навіть після припинення в лютому 2021 року одного виду підприємницької діяльності ОСОБА_1 продовжував сплачувати аліменти на утримання сина та неодноразово приїжджав в Україну.

Ухвалюючи рішення у справі, ОСОБА_2 просить врахувати й те, що після прийняття рішення про стягнення аліментів, позивач набув у власність автомобіль Skoda, що свідчить про покращення, а не погіршення матеріального стану платника аліментів.

Зауважує, що у зв`язку із ситуацією, яка склалася в державі, вона не працює, знаходиться на обліку в Богородчанській районній філії Івано-Франківського ОЦЗ з 20 січня 2021 року, тому коштів на утримання сина, який є студентом Відокремленого структурного підрозділу "Івано-Франківський фаховий коледж фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України", не вистачає. Зокрема, син потребує збалансованого харчування, придбання спортивної форми та взуття, необхідно оплачувати поїздки на змагання, проживання та ін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з наведених вище підстав. Зазначив, що його довіритель хоч і перебуває протягом останнього часу на території Чеської Республіки, однак він не працює, доходів не отримує. Оскільки матеріальний стан ОСОБА_1 з часу ухвалення судового рішення від 04 серпня 2020 року про стягнення щомісячно аліментів в розмірі 5000 грн погіршився, то на даний час він не взмозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у вищевказаному розмірі. За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 192 Сімейного кодексу, просить зменшити розмір аліментів до 1500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили з підстав, наведених у відзиві. ОСОБА_2 додатково наголосила, що після розірвання шлюбу між нею та позивачем було укладено договір, в якому було визначено аліменти на утримання їхнього сина в розмірі 300 доларів США, які тривалий час позивач сплачував. Такий розмір аліментів якраз було зменшено оспорюваним рішенням суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком народженого у шлюбі з

ОСОБА_2 сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Богородчанського районного управління юстиції Івано-Франківської області 04 серпня 2006 року народження) (а.с. 48).

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2020 року, яке набрало законної сили 11 червня 2020 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Неповнолітній син ОСОБА_3 проживає з матір`ю, що не оспорюється позивачем.

В період з 08 жовтня 2019 року до 31 червня 2020 року ОСОБА_1 сплачував на користь ОСОБА_2 аліменти на підставі укладеного між сторонами договору про сплату аліментів, яким було встановлено обов`язок батька ( ОСОБА_1 ) сплачувати на утримання дитини ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) аліменти в розмірі 300 доларів США у гривнях, що буде еквівалентно вказаній сумі за курсом НБУ на день щомісячної сплати (а.с. 50).

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04 серпня 2020 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року та цього числа набрало законної сили (а. с. 9 - 11).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і чи ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, за наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення їх розміру.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 вказує, що з часу ухвалення судом рішення від 04 серпня 2020 року в справі №338/624/20 його матеріальний стан погіршився, а тому він не має змоги сплачувати аліменти у визначеному раніше розмірі.

Однак стороною позивача належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зокрема, згідно з наданим суду ОСОБА_1 листом про зміну від 17 лютого 2021 року він повідомив Управління ліцензування торгівлі у м. Плзень (Чеська Республіка) про те, що операція торгівлі перервана з 17 лютого 2021 року до 31 березня 2030 року для цілей SSZ/ZP: припинення самозайнятості (з 01 січня 2021 року) (а.с. 14).

Водночас стороною позивача в ході розгляду справи не спростовано аргументи сторони відповідачки про те, що ОСОБА_1 продовжує здійснювати в Чехії інші види підприємницької діяльності. Так, на підтвердження вказаної обставини ОСОБА_2 надано суду Витяг з торговельного реєстру від 31 серпня 2021 року (а.с. 112 - 113).

Щодо посилання позивача на відсутність у нього доходу в Україні як на підставу для зменшення розміру аліментів, слід зазначити, що ОСОБА_1 надані суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2020 року. Однак зазначені обставини існували на момент ухвалення рішення суду від 04 серпня 2020 року та були предметом дослідження. Також суд зауважує, що в період з серпня 2020 року до 31 грудня 2020 року вказана обставина не перешкоджала позивачу сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі - 5000 грн щомісячно, про що свідчить розрахунок державного виконавця (а.с. 52).

Щодо купівлі ОСОБА_1 неповнолітньому синові ОСОБА_3 трикімнатної квартири загальною площею 77,3 кв.м, яка знаходиться в АДРЕСА_1 (про що вказано у відповіді на відзив), то зазначена обставина була врахована судом при ухваленні рішення від 04 серпня 2020 року та визначенні розміру аліментів й слугувати підставою для зменшення їх розміру така не може.

Слід також зауважити, що відповідно до даних відділу реєстрації моторних засобів і причепів та оформлення громадян позивач з 13 липня 2021 року набув у власність автомобіль SKODA, 2015 року виробництва, при цьому маючи на території Чеської Республіки у власності автомобіль КІА (а.с.174-175), що є додатковим підтвердженням належного майнового стану позивача.

Водночас суд враховує, що неповнолітній ОСОБА_3 продовжує навчатись у Відокремленому структурному підрозділі "Івано-Франківський фаховий коледж фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України", до якого вступив у 2020 році, термін закінчення коледжу - 30 червня 2023 року (а.с. 49).

Щодо матеріального стану одержувачки аліментів ОСОБА_2 , то згідно з довідкою Богородчанської районної філії Івано-Франківського Державного центру зайнятості від 25 червня 2021 року, остання з 20 січня 2021 року перебувала на обліку як безробітна (а.с. 51).

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини (зокрема, погіршився матеріальний стан платника аліментів чи інші), що давали б підстави для зменшення розміру аліментів, стороною позивача суду не надано. Отже суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, ст. 182, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04.08.2020 року в справі № 338/624/20, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 07 листопада 2022 року.

Головуючий О. А. Шишко