Справа №705/2041/22
2/705/1657/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Єщенко О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузуб А.Т.

представника третьої особи Калінчук А.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Уманської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, в якому просив: розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Севастополь Автономної Республіки Крим, громадянином України, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Умань Черкаської області, громадянкою України, який зареєстровано 25 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 746; визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; витрати, пов`язані з розглядом даної справи в суді, покласти на позивача.

В обґрунтування позову зазначив, що сторони 25.11.2006 уклали шлюб. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на даний момент проживає з ним та перебуває на повному його утриманні. Їх подружнє життя з відповідачем не склалося. Причиною є різність характерів та психологічна несумісність. Вони по різному дивляться на життя, на взаємні права та обов`язки подружжя, на шляхи вирішення їх сімейних проблем та на виховання дитини. Відповідач впродовж останніх 4 років перебуває за кордоном в державі Ізраїль, де фактично утворила нову сім`ю. Разом сторони не проживають, фактичні шлюбні стосунки між ними припинено, будь-які спроби з його боку відновити подружні взаємини та врятувати їх сім`ю виявилися безуспішними. Їх спільний син фактично проживає з ним та перебуває на його повному утриманні. Ним створені належні умови для виховання та розвитку дитини, тому він вважає за можливе просити суд визначити місце проживання сина разом з батьком. При цьому позивач зазначив, що матір, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та вихованні їх дитини, не буде при цьому позбавлена будь-яких прав щодо їх дитини.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, 19.10.2022 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, а заявлений позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явилась, 07.09.2022 надіслала до суду заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі, оскільки вона проживає за кордоном та не може брати участь у розгляді даної справи особисто. Зазначила, що всі позовні вимоги вона визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Уманської міської ради Калінчук А.М. у підготовчому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу поклалася на розсуд суду.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, розглядає справу за відсутності позивача і відповідача та, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав.

Вислухавши представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 25 листопада 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 746. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_5 . Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 25 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, серії НОМЕР_1 .

За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони на даний час однією сім`єю не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнала позов та не заперечує проти розірвання шлюбу, тому суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу належить задовольнити.

Згідно з актом обстеження умов проживання від 31.05.2022 при обстеженні квартири АДРЕСА_2 зазначено, що умови проживання задовільні, квартира умебльована, має гарний ремонт, у кімнатах чисто, охайно. Дитина має окрему кімнату для проживання та відпочинку, забезпечена одягом, взуттям, книгами, комп`ютерною технікою та всіма необхідними предметами вжитку. Син проживає разом із батьком ОСОБА_6 . Стосунки в сім`ї доброзичливі, батько дитини забезпечує його матеріально та всім необхідним для його розвитку, навчання, проживання. Зі слів дитини, він бажає проживати з батьком.

Відповідно до Витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» серії ВР-000015845 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 27.04.2022 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Положеннями частин 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Із матеріалів справи не вбачається між батьками конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Установлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

При вирішенні питання про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання неповнолітньої дитини з батьком, добросовісне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, згоду матері на проживання неповнолітньої дитини з батьком, доходить висновку про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 .

При цьому визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки матір дитини у разі визначення місця проживання сина з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з сином, прояві турботи відносно нього та участі у його вихованні.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір, який сплатив позивач при зверненні до суду, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Однак, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, суд не стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним при зверненні до суду судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 200, 206, 259, 263 - 265, 268, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 25 листопада 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 746.

Визначити місце проживання дитини неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Уманської міської ради; 20300, Черкаська область, м. Умань, пл. Соборності, 1.

Суддя О.І.Єщенко