печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козлова Р.Ю.,

при секретарі - Іваненку С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн., починаючи з дня пред`явлення позову в суд та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову, позивачка зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який у подальшому було розірвано на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року. За час перебування в шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина проживаює разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Як зазначила позивачка, вона зі свого боку докладає усіх зусиль для забезпечення потреб дитини, але їх не вистачає для повного забезпечення її потреб. У свою чергу відповідач, який є батьком дитини, не приймає повної участі у матеріальному забезпеченні дитини всім необхідним для належного її розвитку та виховання. При цьому, вказує позивачка, відповідач є працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу сину, батьком якого він є. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі.

07 листопада 2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що він не погоджується з позовними вимогами позивачки та надає докази, які підтверджують те, що він належним чином виконує свої батьківські та фінансові обов`язки стосовно свого сина. А саме вказав, що 13 квітня 2019 року відкрив сину банківський рахунок (карта « Джуніор ») з прив`язкою до карткових рахунків відповідача. У разі відсутності відповідача, карта сина поповнюється автоматично. На підтвердження цього відповідачем до відзиву додано виписку з карткового рахунку «Джуніор» за період з 13 квітня 2019 року по 04 листопада 2021 року.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява представника позивачки про розгляд справи за відсутності позивачки, позов підтримує у повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечує у повному обсязі.

Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши зміст поданих сторонами заяв по суті позову, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який у подальшому було розірвано на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року.

За час перебування в шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як встановлено судом син ОСОБА_3 проживає з позивачкою, що сторонами в ході розгляду не заперечувалось.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальну допомогу на її утримання не надає у достатній мірі, тим самим не виконує свого батьківського обов`язку щодо утриманнясина.

У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.

Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України).

У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 14 грудня 2021 року.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн., щомісячно починаючи з 14 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення та визнання позову відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодим працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Окрім того, у суду відсутні дані про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки.

Не бере суд до уваги надані відповідачем в обґрунтування своїх заперечень докази, оскільки вони не спростовують вимог позивачки.

Із наданої відповідачем виписки вбачається, що ним переводились на картковий рахунок сина грошові кошти у період з квітня 2019 року по листопад 2022 року. Детально вивчивши вказаний розрахунок, суд вважає, що сума, яка переводилась у середньому відповідачем на утримання сина щомісячно є недостатньою враховуючи вік дитини, її потреби та регіон, в якому дитина проживає.

В той же час, суд вважає суму у 7000 грн. заявленою до стягнення позивачкою завищеною. Обґрунтовуючи зазначений розмір, позивачка зазначає що окрім поточних витрат вона змушена нести витрати на профілактику захворювань сина та їх лікування, а також витрати на значну кількість гуртків, які відвідує син.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Таким чином витрати на розвиток здібностей дитини та лікування не може вважатись аліментами, які є поточними витратами на відміну від додаткових витрат. Вимогу про стягнення з відповідача додаткових витрат позивачкою пред`явлено не було.

З огляду на викладене та враховуючи наведені положення Закону, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, а сума аліментів зменшенню з урахуванням вищенаведених обставин.

Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Оскільки позивач згідно з Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908, 00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 80, 84,110,112, 113, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2,10,76-81, 141-142, 200, 263-265, 273, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи з 14 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 908, 00 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи з 14 грудня 2021 року у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення суду складено 07 листопада 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя