Справа № 456/1331/22
Провадження № 2/456/753/2022
РІШЕННЯ

іменем України

01 листопада 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яніва Н. М. ,

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл квартири в натурі та встановлення способу й порядку користування автомобілем,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін.

ОСОБА_1 в особі свого уповноваженого представника адвоката Мундяка М.М. звернулася до суду з позовом, у якому просить провести реальний розподіл квартири АДРЕСА_1 та виділити їй в натурі 51,3 % квартири згідно Висновку судового експерта Качайла Б.В. №06-22Д від 12.04.2022, а саме: виділити співвласнику 2 (2-й поверх, зелене штрихування): 2-й поверх (висота приміщення - 2,51 м.), 9- коридор - 16,7 м.кв; 10 - житлову кімнату - 13,4 м.кв; 11- санвузол - 2,0 м.кв; 12- житлову кімнату - 14,6 м.кв; 13 - житлову кімнату - 12,2 кв.м., а також горище яке належить до даної квартири. Всього по другому поверху - 58,9 кв.м.. Виділити ОСОБА_2 в натурі 48,7% квартири згідно Висновку судового експерта Качайла Б.В. №06-22Д від 12.04.2022, а саме: виділити співвласнику 1 (1-й поверх, синє штрихування): 1-й поверх (висота приміщення - 3,15 м.), 2-ванна- 7,0 м.кв; 5-кладова 3,1 м.кв; 3- коридор - 8,0м.кв; 4- житлову кімнату - 16,1м.кв; 6- кухню - 12,1м.кв; 7- коридор - 5,1м.кв; 8- коридор - 4,4м.кв. Підвал (пл. 11,7 кв.м.) виділити співвласнику 1 (до загальної площі не включається). Всього по першому поверсі - 55,9 кв.м.

Також просить встановити наступний спосіб і порядок користування транспортним засобом марки AUDI моделі А6, 2009 року випуску, 2,0 ТDI, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 : - перший місяць після набрання законної сили рішення суду (починаючи з першого числа) передати автомобіль марки AUDI моделі А6, 2009 року випуску, 2,0 ТDI, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , у користування ОСОБА_1 ; наступний місяць за попереднім (починаючи з першого числа) передати автомобіль марки AUDI моделі А6, 2009 року випуску, 2,0 ТDI, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 у користування ОСОБА_2 ; в подальшому користуватися автомобілем почергово з передачею майна щомісяця.

Окрім того, судові витрати у справі, позивачка ОСОБА_1 просить покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.04.2019 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено. Серед іншого, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним з них на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 126,5 кв.м.. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним з них на 1/2 частини транспортного засобу марки AUDI моделі А6, 2009 року випуску, 2,0 ТDI, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 та залишено автомобіль у їх спільній частковій власності. Вказане рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області набрало законної сили у встановленому законом порядку 20.05.2019 за інформацією, що міститься на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, проте, відповідач безпосередньо з дня набрання рішенням законної сили, на неодноразові її прохання відмовляється у добровільному порядку провести розподіл вказаної вище квартири та визначити спосіб та порядок користування транспортним засобом марки AUDI моделі А6, 2009 року випуску, 2,0 ТDI, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Описана ситуація спонукала позивачку до звернення до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.04.2019 так й не було реалізоване. Між тим, вона звернулась до ФОП ОСОБА_3 з метою експертного будівельно-технічного дослідження, зокрема, щодо можливості поділу квартири АДРЕСА_1 , відтак згідно Висновку судового експерта Качайла Б.В. №06-22Д від 12.04.2022 сформований варіант реального розподілу зазначеної квартири, що вище представлений.

Таким чином, оскільки добровільної згоди щодо визначення способу та порядку користування транспортним засобом, а також поділу спірної квартири як об`єкта права спільної часткової власності їх колишнього подружжя між сторонами у справі не досягнуто, а такий поділ може бути проведений виключно на підставі рішення суду, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_2 у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до нього про розподіл квартири в натурі та встановлення способу й порядку користування автомобілем не подав.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Яніва Н.М. від 30.05.2022 вказану позовну заяву, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, о 10 год. 00 хв. 21 червня 2022 року. /а.с.29/

21.06.2022 судове засідання відкладено на 14.07.2022/а.с.33/

14.07.2022 хвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті на 09.09.2022 /а.с. 38/

09.09.2022 у справі оголошено перерву до 04.10.2022 /а.с.41/

04.10.2022 у справі оголошено перерву до 01.11.2022 /а.с.43/

Розгляд справи по суті в відбувся 01.11.2022 за участю представника позивача та відповідача.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Уповноважений представник ОСОБА_1 адвокат Мундяк М.М. у судовому засіданні під час розгляду цієї справи по суті просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, що у ньому викладені, зокрема провести реальний розподіл квартири АДРЕСА_1 та встановити помісячний спосіб і порядок користування транспортним засобом марки AUDI моделі А6, 2009 року випуску, 2,0 ТDI, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 ..

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні під час розгляду цієї справи по суті позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до нього у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши відсутність з боку сторін заяв про врегулювання спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються

позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позову слід задоволити з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони у справі у період з 26.09.1992 перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий було розірвано на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухваленого 05.12.2018 у цивільній справі № 456/4017/18, провадження № 2/456/1598/2018, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с.12).

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.04.2019 у справі № 456/4123/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено. Серед іншого, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним з них на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 126,5 кв.м.. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним з них на 1/2 частини транспортним засобом марки AUDI моделі А6, 2009 року випуску, 2,0 ТDI, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 та залишено автомобіль у їх спільній частковій власності. Назване рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області набрало законної сили у встановленому законом порядку 20.05.2019 за інформацією, що міститься на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, а також копія міститься в матеріалах цивільної справи (а.с. 10-11).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №22392326 від 06.04.2009 власником квартири АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2 (а.с. 13).

Згідно Висновку судового експерта Качайла Б.В. №06-22Д від 12.04.2022 оціночна вартість житлової квартири АДРЕСА_2 , загальною площе 114,8кв. м становить: 1 522 592 грн. Дослідивши технічні характеристики житлового будинку, дані техпаспорту, вимоги будівельних норм та правил, експертом запропоновано наступний варіант розподілу:

виділити співвласнику 1 (1-й поверх, синє штрихування): 1 поверх (висота приміщень - 3,15м); 2 ванна 7,0 кв.м; 5 кладова 3,1 кв.м; 3 коридор 8,0 кв.м; 4 житлова 16,1 кв.м; 6 кухня 12,1 кв.м; 7 коридор 5,1 кв.м; 8 коридор 4.4 кв.м; всього по 1-му поверсі - 55,9 кв.м.;

виділити співвласнику 2 (2-й поверх, зелене штрихування): 2-й поверх (висота приміщень - 2,51м); 9 коридор 16,7 кв.м; 10 житлова 13,4 кв.м; 11 санвузол 2,0 кв.м; 12 житлова 14,6 кв.м; 13 житлова 12.2 кв.м; всього по 2-му поверсі - 58,9 кв.м

Підвал (пл. 11,7 кв.м) виділити співвласнику 1 (до загальної площі не включається). Горище виділити співвласнику 2. При цьому співвласнику 2 необхідно обладнати санвузол, кухню, влаштувати перекриття на місці внутрішньо квартирних сходів та зовнішні сходи і вхід. Проте, експерт не надає проект на реконструкцію, а виходить з технічної можливості Частка співвласника 1 становитиме 48,7%. Частка співвласника 2 становитиме 51,3%. Оскільки відхилення від ідеальних часток співвласників по площі незначне, і враховуючи додаткові витрати співвласника 2, компенсація не розраховується через практичну недоцільність (а. с. 14-21).

Відповідно до листа Територіального сервісного центру МВС №4645 щодо надання інформації на адвокатський запит від 26.04.2022 №31/13/4645-18/м надано інформацію з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем яких є Міністерство внутрішніх справ

України, про те, що власником транспортного засобу марки AUDI моделі А6, 2009 року випуску, 2,0 ТDI, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 являється громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України дублює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це права двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до положень ст. 358 ЦПК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до положень ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 вказаної статті цього Кодексу, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Згідно з роз`ясненнями п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. У цьому випадку коли виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

У тих випадках, коли у результаті поділу (виділу) співвласнику передається частка нежитлового приміщення, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає у рішенні про зміну часток у праві власності на це приміщення.

Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України 16.11.2016 у справі № 6-1443цс16, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин,

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13.02.2019 по справі № 1316/304/11

Як врегульовано Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007р. № 55 (1.2.) поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). Об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ

застосовувати Конвенцію прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Дослідивши безпосередньо зібрані у цій справі докази й надавши їм належну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, суд переконаний, що квартира АДРЕСА_1 , враховуючи запропонований варіант викладений у висновку судового експерта Качайла Б.В. №06-22Д від 12.04.2022, підлягає розподілу та може бути розділено шляхом виокремлення двох поверхів з одночасним виділенням підвалу (пл. 11,7 кв.м) та горища, які виділити до тих поверхів до яких примикають При цьому співвласнику другого поверху, за умови такого розподілу, необхідно буде обладнати санвузол, кухню, влаштувати перекриття на місці внутрішньо квартирних сходів та зовнішні сходи і вхід. Таким чином, частка співвласника 1 (перший поверх) становитиме 48,7%, в свою чергу, частка співвласника 2 (другий поверх) становитиме 51,3%. Оскільки відхилення від ідеальних часток співвласників по площі незначне, і враховуючи додаткові витрати співвласника 2 (другий поверх), компенсація експертом не розраховувалась через практичну недоцільність.

Беручи до уваги, що автомобіль зареєстрований, оформлений на відповідача, є неподільною річчю, згоди щодо компенсації частини вартості майна між сторонами не досягнуто, при цьому рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.04.2019 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено. Серед іншого, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним з них на 1/2 частини транспортним засобом марки AUDI моделі А6, 2009 року випуску, 2,0 ТDI, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 та залишено автомобіль у їх спільній частковій власності, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та рішенням суду слід визначити порядок користування автомобілем.

Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для розподілу квартири у натурі та встановлення способу й порядку користування автомобілем.

Натомість відповідачем жодних належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України на спростування заявлених позивачем вимог суду не представлено, та таких у судовому засіданні не здобуто. Не заявлено жодних клопотань, зокрема щодо проведення у справі експертизи.

Висновок суду за результатами розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 1984,00 грн., що підтверджуються квитанціями АТ «Банк Січ» №ПН5834785, №ПН5834783 від 05.04.2022 підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 102 ЦПК України).

До матеріалів справи позивачем було долучено до висновок №06-22 експертного будівельно - технічного дослідження за договором з ОСОБА_1 від 12.04.2011 підготовлений ФОП ОСОБА_3 ..

Кошти за проведення експертизи були оплачені у повному обсязі ОСОБА_1 04.04.2022 року шляхом безготівкового перерахунку на рахунок ФОП ОСОБА_3 що стверджується долученою копію квитанції №0.0..1 від 04.04.2022. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8500 грн. витрат на проведення експертизи.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.(ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.(ч.4 ст. 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в додатковій Постанові Верховного суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником позивача до позовної заяву долучено докази понесення позивачем витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, зокрема долучено ордер на надання правничої допомоги серія ВС №1124367, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність серія ЧЛ №000535, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 31.03.2022 за № 23/2022 від 26.09.2022 згідно якого адвокатом надано юридичні послуги на загальну суму 10 000 грн., квитанція до прибутково - касового ордеру №23/2022 згідно якого від ОСОБА_1 прийнято 10000 грн.

Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що долучені до матеріалів заяви копії документів підтверджують надання адвокатом правової допомоги ОСОБА_1 при розгляді справи № 456/1331/22, оскільки такі судом оглянуті в судовому засіданні.

При цьому, суд критично оцінює розмір витрат на професійну правову допомогу в сумі 10 000 грн., з огляду на те, що вказана сума витрат є неспівмірною із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг). Предмет спору у даній справі не є аж надто складним, містить один епізод спірних правовідносин, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є надто значними, а тому суд приходить до переконання, що обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу є сума 4 000 грн..

Керуючись статтями 4-5, 10, 12-13, 77-82, 89-90, 95, 133, 137, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл квартири в натурі та встановлення способу й порядку користування автомобілем, - задовольнити у повному обсязі.

Провести розподіл в натурі квартири АДРЕСА_1 між її співвласниками.

Виділити ОСОБА_2 в натурі 48,7% квартири згідно висновку судового експерта Качайла Б.В. №06-22Д експертного будівельно-технічного дослідження від 12.04.2022, а саме виділити перший поверх, синє штрихування, висота приміщення - 3,15 м.): 2 - ванна- 7,0 м.кв; 5 - кладова 3,1 м.кв; 3 - коридор - 8,0 м.кв; 4 - житлову кімнату - 16,1 м.кв; 6 - кухню - 12,1 м.кв; 7 - коридор - 5,1 м.кв; 8 - коридор - 4,4 м.кв. а також підвал - площею 11,7 кв.м., який належить до даної квартири. Всього по першому поверсі - 55,9 кв.м.

Виділити ОСОБА_1 в натурі 51,3 % квартири згідно висновку судового експерта Качайла Б.В. №06-22Д експертного будівельно-технічного дослідження від 12.04.2022, а саме виділити другий поверх, зелене штрихування, висота приміщення - 2,51 м.: 9 - коридор - 16,7 м.кв; 10 - житлову кімнату - 13,4 м.кв; 11 - санвузол - 2,0 м.кв; 12 - житлову кімнату - 14,6 м.кв; 13 - житлову кімнату - 12,2 кв.м., а також горище, яке належить до даної квартири. Всього по другому поверху - 58,9 кв.м..

У зв`язку з реальним розподілом квартири АДРЕСА_1 право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинити.

Встановити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такий спосіб і порядок користування транспортним засобом марки AUDI моделі А6, 2009 року випуску, 2,0 ТDI, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_2 :

- перший місяць після набрання законної сили рішення суду (починаючи з першого числа місяця) передати автомобіль марки AUDI моделі А6, 2009 року випуску, 2,0 ТDI, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , у користування ОСОБА_1 ;

- наступний місяць за попереднім (починаючи з першого числа місяця) передати автомобіль марки AUDI моделі А6, 2009 року випуску, 2,0 ТDI, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 у користування ОСОБА_2 ;

В подальшому користуватися автомобілем здійснювати почергово з передачею майна щомісяця.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1984 (одну тисячу дев`ятсот вісімдесять чотири) грн. сплаченого судового збору, 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. витрати за проведення експертизи, а також 4000 (чотири тисячі) гривень витрат понесених на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; громадянка України; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Головуючий суддя Н. М. Янів