Справа № 369/3756/20
Провадження № 2/369/341/22
16.09.2022 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Волчка А.Я.,
за участю секретаря Миголь А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення штрафу за кредитним договором, -
У березні 2020 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс» (далі ТОВ «Мегаінвест сервіс») звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення штрафу за кредитним договором.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 07.09.2011 між ПАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПУАТ «ФІДОБАНК») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір з фізичною особою № 014/ZAX9NU/2/l (далі - кредитний договір) та одночасно з ним було укладено Іпотечний договір № 014/ ZAX9NU/2/1 від 07.09.2011 (далі - договір іпотеки).
Згідно п. 1.1 Договору, Кредитор, на положеннях та умовах кредитного договору, надає Позичальнику кредит в сумі 248 854,00 грн., зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 06.09.2021.
Кредитні кошти призначені на придбання нерухомості на вторинному ринку - п. 1.2. кредитного договору.
Відповідно до п. 1.3. кредитного договору, у відповідності з діючим законодавством України забезпеченням виконання Позичальником його зобов`язань за цим Договором є: іпотека однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 26,5 кв.м., ринковою вартістю 355 507,00 грн. 00 коп.; порука фізичної особи ОСОБА_2 .
Крім того, виконання Позичальником умов цього Договору забезпечується всім належним Позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України.
Відповідно до п. 5.1.3 кредитного договору Позичальник зобов`язаний до отримання кредиту здійснити страхування Позичальника від ризику смерті внаслідок нещасного випадку, страхування майна, застава якого є забезпеченням цього Договору, та яке вказане, в п. 1.3.1. цього Договору, та інше страхування відповідно до умов кредитного продукту на користь Кредитора та за ризиками, визначеними Кредитором, і сплатити страхові платежі, систематично до дати закінчення періоду, за який сплачено попередній страховий платіж, протягом, всього строку дії цього Договору поновлювати дію договорів страхування та надавати Кредитору копії платіжних документів про сплату страхових внесків.
Згідно з п. 4.1.5 іпотечного договору іпотекодавець зобов`язаний протягом 1 (одного) дня з дня укладення цього Договору на період фактичної дії цього Договору застрахувати за свій рахунок предмет іпотеки на повну його вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування на користь іпотекодержателя та передати іпотекодержателю страховий поліс або інший документ, що підтверджує факт страхування предмета іпотеки. У випадку порушення іпотекодавцем свого обов`язку щодо страхування предмета іпотеки або щодо повідомлення іпотекодержателя про настання страхового випадку щодо предмета іпотеки, іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки згідно п. 6 цього Договору.
Позивач зазначив, що ОСОБА_1 , починаючи з 20.09.2012 вищезазначені платіжні документи про сплату страхових внесків, які б підтверджували дію Договорів страхування Кредитору не надавались, що є грубим порушенням умов Договору.
Окрім того, ОСОБА_1 було використано кредитні кошти не за цільовим призначенням, про що свідчить відсутність письмових доказів в матеріалах кредитної справи.
ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору кредитні кошти використала на власні потреби.
Відповідно до п. 7.2 кредитного договору, у разі виявлення фактів нецільового використання кредиту (його частки) Позичальник сплачує Кредитору штраф у розмірі 25 % від суми нецільового використання.
Згідно з п. 7.4 кредитного договору за порушення Позичальником будь-яких не грошових зобов`язань згідно з цим Договором, в тому числі за порушення Позичальником обов`язку, вказаного в п. 5.1.11 цього Договору (в разі застосування п.5.1.11 цього Договору) Позичальник сплачує Кредитору штраф у розмірі 1 % від суми наданого кредиту за кожний факт порушення.
Позивач вказав, що ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору, зо що остання зобов`язана сплатити штраф на його користь, а саме: сплатити штраф у розмірі 25 % від 248 854,00 грн.= 62 213,00 грн., сплатити штраф у розмірі 1 % від суми наданого кредиту за кожний факт порушення (відсутність договорів страхування предмету іпотеки та платіжних документів про сплату страхових внесків, починаючи з 20.09.2012 щорічне порушення п.5.1.3 кредитного договору та п. 4.1.5 іпотечного договору, що складає 7 років) 1% від 248 854,00 грн.= 2 488,54 грн. х 7 років = 17 419,78 грн.
Таким чином, керуючись Договором відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитом, позивач набув статус Нового кредитора згідно ст. ст. 512, 513, 514, 516, 517 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та відповідно всіх процесуальних прав та обов`язків Нового кредитора.
Відповідно до акту приймання-передачі кредитної справи від 21.02.2020 Банк передав позивачу документи кредитної справи, в яких відсутні докази оплати страховки та підтвердження використання грошових коштів.
Позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 та солідарно з ОСОБА_2 штраф за порушення умов кредитного договору з фізичною особою № 014/ZAX9NU/2/l від 07.09.2011 у розмірі 79 632,78 грн., судові витрати покласти солідарно на відповідачів.
29.05.2020 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі.
В свою чергу, 21.02.2020 між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Мегаінвест Сервіс» (надалі - Новий кредитор) було укладено Договір № GL3N015274 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-12-20-000040-b від 10.02.2020.
Згідно з п. 2.1. вищезазначеного Договору про відступлення прав вимоги, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальника та поручителя, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитним договором та договором поруки, з урахуванням усіх змін доповнень і додатків до них згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.
Сторони домовились, що відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за договорами іпотеки (застави), що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань Боржників за Основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами одночасно із укладенням цього Договору та підлягає нотаріальному посвідченню.
Змістом Додатку № 1 до Договору № GL3N015274 про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги від 21.02.2020 зазначено, зокрема: реєстр договорів, права вимоги за яким відступаються, а саме Кредитний договір з фізичною особою № 014/ZAX9NU/2/1 від 07.09.2011, Додаткова угода від 14.01.2014 до Кредитного договору з фізичною особою № 014/ZAX9NU/2/1 від 07.09.2011, Договір поруки № 014/ZAX9NU/2/1 (з фізичною особою поручителем) від 07.09.2011; загальний розмір заборгованості Позичальника на дату укладання Договору, а саме заборгованість за кредитними коштами: 70 778,52 грн., заборгованість за нарахованими процентами 197,49 грн., всього заборгованість складає 70 976,01 грн.
Відповідно до п. 2.2. Договору про відступлення прав вимоги, за цим договором Новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4.1. цього Договору, набуває наступні права кредитора за Основними договорами: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами щодо сплати боржниками грошових коштів у сумах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору та визначених на момент набуття Новим Кредитором Права вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття Прав вимоги процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття Прав вимоги штрафних санкцій, неустойок (штрафів, пеней), право вимагати передач предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до цього Договору. Права Кредитора за основними договорами переходять до Нового Кредитора відповідно до цього договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. До Нового кредитора не переходять права на нарахування процентів за користування боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надані Банку відповідно до умов Основних договорів.
Отже, беручи до уваги п. 2.2. Договору № GL3N015274 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 21.02.2020, до Позивача переходить право вимагати сплати нарахованих Банком і не сплачених Позичальником на момент набуття Прав вимоги (до 21.02.2020) штрафних санкцій, неустойок (штрафів, пеней).
Проте, у відповідності до Додатку № 1 до даного Договору № GL3N015274 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 21.02.2020 нарахування Банком та заборгованість Позичальника (на дату укладання Договору про відступлення прав вимоги) по сплаті штрафних санкцій, неустойок (штрафів, пеней) відсутня, що свідчить про належне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором.
Згідно з п. 2.2. Договору № GL3N015274 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 21.02.2020 у позивача відсутнє право стягнення (нарахування) з ОСОБА_1 штрафних санкцій за період до набуття прав вимоги, а саме до 21.02.2020.
Також, беручи до уваги умови п. 7.4. Кредитного договору, Позивач безпідставно зазначає про відсутність договорів страхування предмету іпотеки, оскільки умови п. 7.4. кредитного договору не застосовуються до умов іпотечного договору та не мають відношення до іпотечного договору.
Крім того, у відзиві зазначено, що 07.09.2011 між ОСОБА_1 (надалі - Покупець) та ОСОБА_3 (надалі - Продавець) було укладено договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. та зареєстрованим в реєстрі за реєстровим номером 2787 (надалі - Договір купівлі-продажу квартири).
Згідно з п. 1.1. Договору купівлі-продажу квартири, Продавець продає та передає у власність, а Покупець купує та приймає у власність належну Продавцю квартиру номер АДРЕСА_2 (далі за текстом - Квартира).
У відповідності до п. 2.1. Договору купівлі-продажу квартири, ціна (вартість) квартири за цим Договором, становить 382 689,60 грн., що за курсом Національного Банку України на день підписання цього договору становить еквівалент 48 000,00 доларів США, з яких: 133 835,60 грн. отримано Продавцем від Покупця після підписання цього Договору, але до його нотаріального посвідчення; решта суми ціни (вартості) квартири, а саме 248 854,00 грн., повинні бути повністю передані Покупцем Продавцю після підписання цього договору та після його нотаріального посвідчення, в день посвідчення цього Договору до 17 години 00 хвилин.
Відповідно до п. 1.2. іпотечного договору, зокрема, предметом іпотеки є нерухоме майно: 1 (одно) - кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (далі - Предмет іпотеки) та яка відповідно до умов Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 07 вересня 2011 року Авдієнком В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 2787, буде належати в майбутньому Іпотекодавцю після набуття права власності на вищевказану квартиру, разом з усіма її приналежностями та поліпшеннями, які можуть виникнути в результаті переобладнання/перепланування, реконструкції та/або перебудови.
Отже, беручи до уваги Договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. та зареєстрованим в реєстрі за реєстровим номером 2787, а саме умови п. 2.1. Договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_1 використала грошові кошти в сумі 248 854,00 грн., отримані згідно з кредитним договором з фізичною особою № 014/ZAX9NU/2/1 від 07.09.2011 (п. 1.1. Кредитного договору) за цільовим призначенням визначеним змістом п. 1.2. кредитного договору.
Представник відповідача вказав, що позивачем безпідставно та необґрунтовано нараховані штрафні санкції по кредитному договору з фізичною особою № 014/ZAX9NU/2/1 від 07.09.2011, а тому позов не підлягає задоволенню.
27.11.2020 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, зазначивши що розмір отриманого кредиту менший ніж вартість купівлі квартири, тобто є фактом підтвердження того, що кредитні кошти брались не на купівлю квартири, а на інші потреби на ремонт у ній.
Укладення правочинів в один день та отримання готівки за кредитом з каси банку не підтверджує цільове використання коштів, оскільки жодним документом відповідачами не доведено, що саме ці кошти отримані готівкою з ками банку були сплачені за договором купівлі-продажу квартири.
Також зазначено про право позивача застосування штрафних санкцій, оскільки до нього перейшло право стягнення з боржників усіх пеней, штрафів, неустойок відповідно до умов кредитного договору.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2020 справу прийнято до провадження судді Волчка А.Я.
Згідно з умовами кредитного договору за порушення Позичальником будь-яких грошових зобов`язань згідно з цим Договором, в тому числі за порушення Позичальником обов`язку, вказаного в п. 5.1.11 цього Договору (в разі застосування п.5.1.11 цього Договору) Позичальник сплачує Кредитору штраф у розмірі 1 % від суми наданого кредиту за кожний факт порушення.
Тобто, за порушення 4-х пунктів кредитного договору, на думку представника позивача, передбачений штраф у розмірі 9 954,16 грн. (1% від 248 854,00 грн.= 2 488,54 грн. х4)
Таким чином, загальна сума до стягнення складала 62 213,00 грн. + 17 419,78 грн. + 9 954,16 грн. = 89 586,94 грн., які позивач просив стягнути солідарно з відповідачів, також покласти на них судові витрати.
30.11.2021 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотанням з проханням розглядати справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги (збільшені) підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у передбачений законодавством спосіб, причини неявки суду не відомі.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За згодою представника позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, 07.09.2011 між публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір з фізичною особою № 014/ZAX9NU/2/l та одночасно з ним було укладено Іпотечний договір № 014/ ZAX9NU/2/1 від 07.09.2011.
Згідно п. 1.1 кредитного договору, Кредитор, на положеннях та умовах кредитного договору, надає Позичальнику кредит в сумі 248 854,00 грн., зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 06.09.2021 включно, із сплатою 16,49 %.
Кредитні кошти призначені на придбання нерухомості на вторинному ринку - п. 1.2. кредитного договору.
Відповідно до п. 1.3. кредитного договору, у відповідності з діючим законодавством України забезпеченням виконання Позичальником його зобов`язань за цим Договором є: іпотека однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 26,5 кв.м., ринковою вартістю 355 507,00 грн. 00 коп.; порука фізичної особи ОСОБА_2 .
07.09.2011 між публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Позичальник), ОСОБА_2 (Поручитель) було укладено договір поруки № 014/ZAX9NU/2/l, згідно п. 1.1. якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення Позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 014/ZAX9NU/2/l від 07 вересня 2011 року, укладеного між Кредитором та Позичальником (з урахуванням всіх додаткових угод до нього, в тому числі тих, що можуть бути укладені в подальшому).
14.01.2014 між публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК», як правонаступником прав та обов`язків публічного акціонерного товариства «Фідокомбанк» (яке раніше мало назву АТ «Ерсте Банк») та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до вищезазначеного кредитного договору.
21.02.2020 між публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» (далі - Банк) та ТОВ «Мегаінвест Сервіс» (далі - Новий кредитор) було укладено Договір № GL3N015274 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-12-20-000040-b від 10.02.2020.
Згідно з п. 2.1. вищезазначеного Договору про відступлення прав вимоги, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальника та поручителя, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитним договором та договором поруки, з урахуванням усіх змін доповнень і додатків до них згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.
Сторони домовились, що відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за договорами іпотеки (застави), що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань Боржників за Основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами одночасно із укладенням цього Договору та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до п. 2.2. Договору про відступлення прав вимоги, за цим договором Новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4.1. цього Договору, набуває наступні права кредитора за Основними договорами: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами щодо сплати боржниками грошових коштів у сумах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору та визначених на момент набуття Новим Кредитором Права вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття Прав вимоги процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору, право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття Прав вимоги штрафних санкцій, неустойок (штрафів, пеней), право вимагати передач предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до цього Договору. Права Кредитора за основними договорами переходять до Нового Кредитора відповідно до цього договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. До Нового кредитора не переходять права на нарахування процентів за користування боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надані Банку відповідно до умов Основних договорів.
Змістом Додатку № 1 до Договору № GL3N015274 про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги від 21.02.2020 зазначено, зокрема: реєстр договорів, права вимоги за яким відступаються, а саме Кредитний договір з фізичною особою № 014/ZAX9NU/2/1 від 07.09.2011, Додаткова угода від 14.01.2014 до Кредитного договору з фізичною особою № 014/ZAX9NU/2/1 від 07.09.2011, Договір поруки № 014/ZAX9NU/2/1 (з фізичною особою поручителем) від 07.09.2011; загальний розмір заборгованості Позичальника на дату укладання Договору, а саме заборгованість за кредитними коштами: 70 778,52 грн., заборгованість за нарахованими процентами 197,49 грн., всього заборгованість складає 70 976,01 грн.
Крім того, 21.02.2020 між публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» (Первісний іпотекодержатель) та позивачем (Новий іпотекодержатель) був укладений нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, згідно п.1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний іпотекодержатель відступає (передає), а Новий іпотекодержатель набуває (приймає) належні Первісному іпотекодержателю права за Договором іпотеки, включаючи, але не обмежуючись, у разі невиконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором, право задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦПК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.
Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 6 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 628 ЦПК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 грубо порушила умови кредитного договору, а саме: щодо нецільового використання кредитних коштів; не здійснення страхування Позичальника від ризику смерті внаслідок нещасного випадку, страхування майна, застава якого є забезпеченням умов Договору та інше страхування відповідно до умов кредитного договору; отримання без попередньої письмової згоди кредиту, позики, гарантії, поворотної фінансової допомоги в установах інших банків та/або в інших фінансових установах, та/або від інших третіх осіб; зміна власного прізвища, імені та по батькові, зміні складу сім`ї, фактичної адреси, номера контактного телефону.
Згідно з п. 7.4 кредитного договору за порушення Позичальником будь-яких не грошових зобов`язань згідно з цим Договором, в тому числі за порушення Позичальником обов`язку, вказаного в п. 5.1.11 цього Договору (в разі застосування п.5.1.11 цього Договору) Позичальник сплачує Кредитору штраф у розмірі 1 % від суми наданого кредиту за кожний факт порушення.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивач не скористався своїм правом та не надав суду доказів на підтвердження порушень з боку відповідача умов договору, зокрема не надав матеріалів кредитної справи, що давала б можливість суду перевірити обґрунтованість позивних вимог, зокрема що стосуються укладання/не укладання, передбачених кредитним договором, договорів страхування, чи зміні особистих даних позичальника (прізвища, імені, по батькові, складу сім`ї і т.д.)
Також відсутні докази укладення позичальником без попередньої письмової згоди кредиту, позики, гарантії, поворотної фінансової допомоги в установах інших банків та/або в інших фінансових установах, та/або від інших третіх осіб
Позивач вказує, що відповідачі із 2012 року порушували вимоги договору щодо укладення договорів страхування та сплати страхових внесків, а відтак мають сплатити штраф за неналежне виконання умов договору в цій частині, однак, варто відзначити, що належних доказів наведеним твердженням з боку позивача, який набув прав вимоги до відповідачів в 2020 році, до позову долучено не було, як і відсутні переконливі докази того, що попередній кредитор мав претензії до відповідачів в частині виконання умов договору та звертався із вимогами до відповідачів про усунення порушень в цій частині.
Окремо слід звернути увагу на те, що стороною позивача не доведено те, що відповідачем після укладення кредитного договору, отримані кошти були використані не за цільовим призначенням, оскільки, в цей же день (день укладення кредитного договору) було укладено договір купівлі-продажу квартири з необхідністю оплати суми ідентичної за розміром до отриманих кредитних коштів. Доказів того, що такі кошти були витрачені відповідачами на ремонт квартири в матеріалах справи відсутні, а відтак наведені твердження судом до уваги не приймаються.
Більш того, суд погоджується із позицією представника відповідача, що договором № GL3N015274 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.02.2020, укладеного між позивачем та публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» передбачена можливість стягнення лише тих, штрафних санкцій, які були вже нараховані, але не були сплачені на момент набуття прав вимоги. Як вбачається із додатку № 1 до даного договору, штрафні санкції за неналежне виконання умов договору ОСОБА_1 нараховані не були.
Щодо інших тверджень позивача, письмових доказів, суд зазначає, що вони, були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача не надані належні та допустимі докази порушення відповідачами умов вищезазначеного договору, а відтак достатні підстави, з якими умови договору та закон пов`язує можливість стягнення із відповідачів на користь позивача штрафу, відсутні, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем у розмірі фактично понесених.
На підставі вищевикладеного, ст. ст. 526, 610, 611, 629, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення штрафу за кредитним договором відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: А.Я. Волчко