Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2022 р.

м. Київ

справа № 755/9227/22

провадження № 2/755/5867/22

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

учасники справи:

представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

представник відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить суд в порядку поділу майна подружжя визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташований в ГБК «Олімпієць» за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за позивачем та за відповідачем право власності на Ѕ частину за кожним на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за позивачем та за відповідачем право власності на Ѕ частину за кожним на гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташований в ГБК «Олімпієць» за адресою: АДРЕСА_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що 31.01.2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого спільних неповнолітніх дітей не мають. У період зареєстрованого шлюбу подружжям придбано за спільні кошти однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташований в ГБК «Олімпієць» за адресою: АДРЕСА_2 , однак сторони не дійшли згоди щодо поділу спільно набутого майна, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті вимог.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року, постановленою в судовому засіданні, об`єднано вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом ОСОБА_2 просить суд в порядку поділу майна подружжя визнати за позивачем та за відповідачем право власності на Ѕ частину за кожним на нежитлове приміщення № 23 загальною площею 5,6 кв.м., в будинку АДРЕСА_3 , мотивуючи свої вимоги тим, що право власності на спірне нежитлове приміщення зареєстровано за ОСОБА_4 , однак приміщення придбано подружжям в період зареєстрованого шлюбу на підставі інвестиційного договору КР/6/357ГП від 08.11.2014 року, тому також має підлягати поділу в межах розгляду даного спору. (а.с. 69-70, 76-77)

Представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви, зустрічний позов представником визнано в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його уповноважений представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом визнали частково, не заперечили проти заявленого поділу як спільного майна подружжя щодо квартири АДРЕСА_1 , однак вважають, що спірний гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «Олімпієць» по АДРЕСА_2 не являється сумісним майном подружжя, оскільки був переданий ОСОБА_2 його батьком та вже в період зареєстрованого шлюбу позивачем було оформлено право власності на цей гаражний бокс. Зустрічний позов ОСОБА_2 підтримано в повному обсязі з підстав, що містить зміст зустрічної позовної заяви.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги письмові заяви сторін по суті позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положення 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Положенням статті 370 Цивільного кодексу України визначено право співвласників на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або судом.

Цивільний кодекс України регулює відносини, що складаються між співвласниками стосовно майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, визначаючи порядок володіння, користування та розпорядження таким майном, що визначає зміст права спільної сумісної власності. Хоча при праві спільної сумісної власності розмір частки кожного з співвласників не визначений, це не позбавляє можливості кожного з них права на виділ частки з майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, у натурі.

Частиною першою статті 372 Цивільного кодексу України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Судом встановлено, що в період зареєстрованого 31.01.2007 року шлюбу сторонами на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав від 22.09.2014 року придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,8 кв.м., житловою площею 22,7 кв.м., право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 , що підтверджено Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.02.2019 року; нежитлове приміщення № 23 загальною площею 5,6 кв.м., в будинку АДРЕСА_3 , право власності на яке зареєстровано 08.02.2022 року за ОСОБА_4 на підставі інвестиційного договору КР/6/357ГП від 08.11.2014 року, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2022 року; а також сторонами набуто у власність гаражний бокс № НОМЕР_1 , загальною площею 35,6 кв.м., розташований в ГБК «Олімпієць» за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджено Свідоцтвом про право власності, виданим Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві від 04.06.2013 року. (а.с. 8, 9, 10-11, 12, 13-14, 15-18, 78)

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно даних Звіту про оцінку майна, складеного оцінювачем ТОВ «Експертно-консультаційний центр» від 19.09.2022 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 1 158 893,00 грн. (а.с. 19-23)

Згідно даних Звіту про оцінку майна, складеного оцінювачем ТОВ «Експертно-консультаційний центр» від 19.09.2022 року ринкова вартість гаражного боксу № НОМЕР_1 , загальною площею 35,6 кв.м., розташованого в ГБК «Олімпієць» за адресою: АДРЕСА_2 становить 307 417,00 грн. (а.с. 25-28)

Згідно даних Звіту про оцінку майна, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_5 від 21.10.2022 року, ринкова вартість групи нежитлових приміщень № 23 загальною площею 5,6 кв.м., в будинку АДРЕСА_3 , становить 75 992,00 грн. (а.с. 82-95)

Відповідно до ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 Сімейного кодексу України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з статтею 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 Сімейного кодексу України).

При цьому у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Як убачається з матеріалів справи, позивач за первісним позовом ОСОБА_4 просить суд визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжянабуте сторонами у шлюбі нерухоме майно та здійснити поділ спільного майна подружжя в рівних частинах, шляхом визнання за сторонами права власності по Ѕ частині однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та гаражного боксу № НОМЕР_1 , розташованого в ГБК «Олімпієць» за адресою: АДРЕСА_2 , а позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просить суд в порядку поділу майна подружжя визнати за позивачем та за відповідачем право власності на Ѕ частину за кожним на нежитлове приміщення № 23 загальною площею 5,6 кв.м., в будинку АДРЕСА_3 , з підстав набуття сторонами спірного нерухомого майна за час зареєстрованого шлюбу, яке є спільно набутим майном подружжя, що підлягає поділу у встановленому законом порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись сімейним законодавством України, діючим на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання об`єктами права спільної сумісної власності подружжя однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та гаражного боксу № НОМЕР_1 , розташованого в ГБК «Олімпієць» за адресою: АДРЕСА_2 , а також наявні правові підстави здійснення заявленого сторонами поділу шляхом визнання за позивачем за первісним позовом/відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_4 та відповідачем за первісним позовом/позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 права власності по Ѕ частині кожному на квартиру АДРЕСА_1 , по Ѕ частині кожному на гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташований в ГБК «Олімпієць» за адресою: АДРЕСА_2 , по Ѕ частині кожному на нежитлове приміщення № 23 загальною площею 5,6 кв.м., в будинку АДРЕСА_3 - оскільки судом встановлено, що спірне нерухоме майно набуто у власність сторонами у період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя, є спільною сумісною власністю подружжя, за відсутності доказів протилежного, тому правовий режим спільного майна подружжя на спірне нерухоме майно надає право поділу такого майна між подружжям.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення однієї вимоги немайнового характеру та вимоги майнового характеру в повному обсязі, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. та у розмірі 7 331,55 грн.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення однієї вимоги майнового характеру в повному обсязі, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 65, 69-71 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 325, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та на гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташований в ГБК «Олімпієць» за адресою: м. Київ, вул. Камишинська, 4.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину гаражного боксу № НОМЕР_1 , розташованого в ГБК «Олімпієць» за адресою: м. Київ, вул. Камишинська, 4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину гаражного боксу № НОМЕР_1 , розташованого в ГБК «Олімпієць» за адресою: м. Київ, вул. Камишинська, 4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину на нежитлове приміщення № 23 загальною площею 5,6 кв.м., в будинку АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину на нежитлове приміщення № 23 загальною площею 5,6 кв.м., в будинку АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 ) судовий збір у розмірі 8 323 (вісім тисяч триста двадцять три) гривні 95 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 03 листопада 2022 року.

Суддя: В.І. Галаган