Справа № 344/825/20
Провадження № 4-с/344/1/22
У Х В А Л А
11 жовтня 2022 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Герлан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Матієшин Н.Д., -

ВСТАНОВИВ:

в скарзі вказано, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.10.2020 року з скаржника присуджено аліменти на утримання дочки ОСОБА_2 , яка продовжує навчання щомісячно в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів до закінчення нею навчання. До того часу сплачував аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Незважаючи на те, що дочка стала повнолітньою, продовжував сплачувати їй кошти. Даний факт підтверджується рапортом на ім`я командира військової частини, де проходить службу скаржник, з проханням про добровільне утримання з грошового забезпечення аліментів. Відповідно до поданого рапорту, бухгалтерією військової частини проводились відрахування. У кінці 2019 року відбулась зміна реквізитів у банківських установах, а перераховувати кошти бухгалтерія військової частини не мала змоги, так як відсутні нові банківські рахунки. Враховуючи таку ситуацію з 2020 року почав добровільно надсилати на картку дочки грошові кошти в якості аліментів. У липні 2021 року отримано постанову державного виконавця Матієшин Н.Д. від 03.06.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, в якій вказано, сума заборгованості становить 58265,94 гривень. В період з 14.05.2020 року по 04.09.2020 року скаржник брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в м. Краматорську, Донецької області. До часу звернення ОСОБА_3 до Державної виконавчої служби не знав про заборгованість, так як регулярно надсилав кошти на картковий рахунок дочки. За період з січня 2020 року по червень 2021 року перерахував на картковий рахунок ОСОБА_2 кошти в сумі 117370,00 гривень. Після отримання повідомлення про наявність заборгованості звернувся до державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Матієшин Н.Д. із заявою про зарахування коштів, які були направлені на картковий рахунок ОСОБА_2 як сплачені аліменти. Але у зв`язку з тим, що в платіжних дорученнях не було зазначено що це виплата аліментів, в зарахуванні коштів було відмовлено. Тому скаржник просив суд зобов`язати Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) врахувати надані платіжні доручення від імені ОСОБА_1 про перерахування коштів на суму 117370, 00 гривень як сплату аліментів відповідно до виконавчого листа № 344/825/20 на користь ОСОБА_3 , на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_2 щомісячно в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів до закінчення нею навчання 30.06.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже не підлягають доказуванню обставини, які визнаються і не заперечуються сторонами.

Заперечень обставини наявності аліментного зобов`язання скаржника щодо його доньки суду не надано. Також суду не надано заперечення щодо фактів сплати скаржником спірних регулярних платежів.

Таким чином спір сторін виник саме щодо тлумачення призначення платежів.

Так в ч. 2 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 213 ЦК України якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Так в скарзі вказано, що скаржник є боржником у виконавчому провадженні та сплачує на користь повнолітньої доньки грошові кошти саме в якості аліментів, саме за розміром, що відповідає його зобов`язанню з оплати аліментів, інших обов`язків перед стягувачем не має. У свою чергу донька скаржника приймала від скаржника грошові кошти, які сплачені в якості аліментів, не висловлювала претензій і заперечень про отримання грошових коштів в якості аліментів, не повернула боржнику грошові кошти у разі її незгоди з розміром чи умовами сплати аліментів.

Донька скаржника не надала суду доказів на спростування пояснень скаржника, не довела перед судом неправдивість пояснень скаржника.

Таким чином пояснення скаржника та фактичні відносини сторін із прийняття відповідних грошових коштів вказують на те, що скаржник сплачував на користь доньки встановлені судовим рішенням аліменти в добровільному порядку та саме на виконання його відповідного обов`язку, а не будь-якого іншого обов`язку.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Таким чином скаржником доведено перед судом, що ним виконувалось саме судове рішення зі сплати аліментів, а тому відповідні грошові кошти підлягають врахуванню при визначенні загального розміру аліментного зобов`язання скаржника щодо утримання його доньки. У свою чергу до компетенції державного виконавця не належить вирішення спору сторін чи встановлення спірних обставин, а тому ним не могло бути здійснено таких дій.

Так само і за змістом скарги скаржника ним не вказано на неправомірність дій посадових осіб, а в прохальній частині скарги розміщено прохання про врахування здійснених платежів на основі тлумачення правочинів сторін за їх змістом щодо виконання та прийняття виконання аліментного зобов`зання.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

скаргу задовольнити;

зобов`язати Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) врахувати надані платіжні доручення від імені ОСОБА_1 про перерахування коштів на суму 117370, 00 гривень як сплату аліментів відповідно до виконавчого листа № 344/825/20 на користь ОСОБА_3 , на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 щомісячно в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів до закінчення нею навчання 30.06.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.