КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6456/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року м. Київ

Справа № 369/7693/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року, ухвалене у складі судді Дубас Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», третя особа - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про реструктуризацію та часткове скасування заборгованості, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», третя особа - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про реструктуризацію та часткове скасування заборгованості та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що його сім`я володіє дачним будинком по АДРЕСА_1 . У 2000 році він уклав договір на постачання електроенергії з ДАЕК «Київобленерго». З 1 січня 2019 року постачальником електроенергії стало ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія». Про розділення постачання та розподілу електричної енергії в Україні позивачу було відомо із ЗМІ, але жодних конкретних повідомлень про зміну постачальника, пропозицію укласти новий договір тощо позивач не отримував.

Відповідач ТОВ «Київська обласна ЕК» заявляє, що договір приєднання було опубліковано на її сайті, однак очевидно, що це явно недостатня умова для того, щоб усі споживачі з ним ознайомилися. Форма договору, як договору приєднання, не позбавляє ТОВ «Київська обласна ЕК» обов`язку укласти його у письмовій формі з можливими змінами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Очевидно, що однією з таких істотних умов є показники лічильника на 1 січня 2019 року, тобто моменту, коли змінився постачальник електроенергії. Такі показники мають бути зафіксовані в присутності сторін договору або їх уповноважених представників, однак їх було зафіксовано лише стороною відповідача, ТОВ «Київська обласна ЕК» без участі позивача та відповідного закріплення в договорі.

Самостійно знімати показники лічильника щомісяця не є обов`язком споживача, до того ж в позивача не було такої можливості, оскільки через хворобу та кілька операцій, які мала його дружина влітку 2019 року, вони перебували переважно в м. Києві й дуже рідко відвідували дачне помешкання, отже продовжували оплачувати споживання, як і в попередні роки приблизно по 1 тисячі кіловат щомісяця.

Натомість відповідач постійно здійснював контроль за показниками лічильника, як про це свідчить 9-й абзац стор.2 у протоколі № 4/1 від 5 березня 2020 засідання ІКЦ (Інформаційно-консультаційний центр) ПрАТ «Київобленерго» (додаток 1). В протоколі стверджується, що покази лічильника знімалися представниками відповідача в березні, липні, вересні, жовтні та листопаді 2019 року, отже відповідач знав, що є невідповідність між розмірами платежів та показниками лічильника, себто наявність заборгованості, однак відповідач не повідомляв позивача про показники лічильника, наявну заборгованість та, головне, не виставляв достовірних рахунків для оплати.

Лише 31 січня 2020 року позивач отримав рахунок на оплату електроенергії в сумі 102 427,80 грн. Одночасно на сайті відповідача виявилася інформація, що в січні 2019 року позивач використав 19298 квт/год, в лютому - 18012 квт/год, в березні - 7029 квт/год.

Такі показники явно суперечать елементарній фізиці, оскільки при напрузі 220в та максимальному струмі 25А, який здатен пропустити запобіжник, потужність на одній фазі становитиме 220в х 25 А = 5,5 кВт, а на трьох фазах 5,5 кВт х 3 = 16,5 кВт. Якщо будинок буде споживати таку потужність протягом 30 днів 24 години на добу (що апріорі неймовірно!), сумарне споживання становитиме (16,5 кВт х 24 год. х 30 діб)/л/3 = 6867 кВт*год. Таким чином, існуюча система електропостачання будинку фізично не спроможна пропустити 19 тис. чи 18 тис. чи навіть 7 тис. кВт/год.

Позивач звернувся до ПрАТ «Київобленерго» з проханням провести повірку лічильника, оскільки очевидно, що лічильник є єдиним об`єктивним приладом для встановлення розмірів споживання електроенергії. Таке дослідження було проведено 6.02.2020 в його присутності й лічильник визнано придатним для користування, отже показники за січень - березень 2019 року взято не з лічильника, вони, ймовірно, є результатом маніпуляцій відповідача.

Понад те, в порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, встановлених Постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 312, відповідач, ТОВ «Київська обласна ЕК», 22 січня 2020 року відключила будинок позивача від електропостачання без жодних попереджень, - ні письмових, ні особистих - просто приїхали, всунули у хвіртку клаптик паперу - корінець наряду та відключили електрику. Це позивач розцінює, як відверте знущання, попрання конституційних прав людини, зокрема на повагу до особистості та достойні умови життя. При тому, що в помешканні постійно проживає 86-річна мати дружини позивача.

14 лютого 2020 року позивач звернувся до відповідача - ТОВ «Київська обласна ЕК» з проханням укласти договір постачання електроенергії починаючи з показника 57152 кВт/год, встановленого при перевірці лічильника 9 березня 2019 року, як зазначено в протоколі № 4/1 від 5 березня 2020 засідання ІКЦ ПрАТ «Київобленерго» за умови його документального підтвердження та з врахуванням сум, які він сплатив за 2019-2020 рік.

ТОВ «Київська обласна ЕК» переадресувало звернення позивача до ПрАТ «Київобленерго» для розгляду на засіданні комісії Інформаційно-консультаційного центру ПрАТ «Київобленерго», однак ця комісія відмовила позивачу. Після цього, 05.03.2020 позивач подав заяву до відповідача з проханням «розбити», (так написано в бланку заяви), тобто реструктуризувати борг на термін 60 місяців. Така можливість передбачається Законом України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію», однак позивач отримав відмову в реструктуризації боргу, що суперечить закону.

10 червня 2020 позивач повторно подав заяву до ТОВ «Київська обласна ЕК» до його відділення в м. Васильків з проханням реструктуризації боргу на термін 36 місяців, однак через два дні йому зателефонували з Васильківського відділення й повідомили, що «Київ погодив лише на 7 місяців». Щоб запобігти відключенню електропостачання, позивач мусив підписати договір, за яким має сплачувати щомісяця 14 105,49 грн. боргу. Позивач подав до ТОВ «Київська обласна ЕК» довідку про розмір пенсії за останні 12 місяців, яка становить близько 25000 грн., отже сума щомісячного платежу має бути приблизно 250 грн., а не 14 105,49 грн.

Тому позивач просив суд:

- зобов`язати ТОВ «Київська обласна ЕК», скасувати (не враховувати) нарахування за споживання електричної енергії в січні 2019 року на 19298 квт/год, в лютому 2019 року - 18012 квт/год, в березні 2019 року - 7029 квт/год відповідно, як такі, що не підтверджено показниками лічильника;

- зобов`язати ТОВ «Київська обласна ЕК» укласти із позивачем договір постачання електроенергії, починаючи з показника лічильника 57152 кВт/год, вказаного в протоколі № 4/1 від 5 березня 2020 засідання ІКЦ ПрАТ «Київобленерго», який було встановлено при перевірці лічильника 9 березня 2019 року (за умови підтвердження через фотофіксацію);

- зобов`язати ТОВ «Київська обласна ЕК» укласти із позивачем договір реструктуризації суми заборгованості, яка буде встановлена в судовому порядку, терміном на 60 місяців та суму щомісячної виплати боргу в розмірі 20% його пенсії, розмір якої буде встановлюватися як середнє арифметичне за попередній рік;

- зобов`язати ТОВ «Київська обласна ЕК» сплатити компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі неправомірно виставлених показників лічильника в січні-березні 2019 року, які в сумі становлять 44 339 кВт/год., що при тарифі 1,68 грн. за 1 кВт/год. складає 74 489,52 грн. та перерахувати їх на картку Приватбанку НОМЕР_1 , отримувачу ОСОБА_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував наступних обставин та фактів:

- при зміні постачальника електроенергії 1 січня 2019 р. не відбулася фіксація показників лічильника на 1 січня 2019 р., а це є суттєвою умовою будь-якого договору постачання, яке обліковується приладами обліку та не дослідив, коли саме склалася заборгованість, перед яким постачальником (старим чи новим) та в якому розмірі;

- публікація договору постачання електроенергії на сайті ТОВ «Київська обласна ЕК» не означає, що всі споживачі будуть ознайомлені з ним та зможуть подати свої пропозиції до цього договору з метою укладання його на інших умовах. Оплата спожитої електроенергії позивачем здійснювалася в умовах його необізнаності про зміну постачальника, тому факт оплати послуг не свідчить про згоду з умовами договору та про сам факт укладання такого договору;

- форма договору, як договору приєднання, не позбавляє ТОВ «Київська обласна ЕК» обов`язку укласти його у письмовій формі з можливими змінами, тому не можна вважати, що договір постачання електроенергії між позивачем та відповідачем був укладений взагалі та в повній відповідності до закону;

- відповідач не надавав позивачу даних про розміри споживання електроенергії, тому позивач не був поінформований про невідповідність між сумами оплати та розмірами споживання електроенергії, а також про недостовірні розміри споживання в січні, лютому та березні 2019 р., які виставив відповідач аж в січні 2020 р.;

- між показами приладу обліку (лічильника) та сумами, виставленими для оплати відповідачем за січень, лютий та березень 2019 р. є крикуча невідповідність. Так Протоколом 4/1 від 5.03.2020 засідання комісії ПСЦ ПрАТ «Київобленерго», підписаним Головою комісії ОСОБА_2, секретарем ОСОБА_3, офіційними представниками НКРЕКП, ДЕН та ПрАТ «Київобленерго», визначено, що обсяг нарахованої електроенергії по особовому рахунку позивача за даними Оператора системи розподілу ПрАТ «Київобленерго» становить: «у січні - 536 кВт/год, у лютому - 425 кВт/год, у березні - 51904 кВт/год». Натомість ТОВ «Київська обласна ЕК», який виставляє рахунки до оплати, надано показники, що не відповідають даним ПрАТ «Київобленерго», підтвердженим Комісією ІКЦ, а саме - за січень 2019 року 19298 квт/год, за лютий - 18012 квт/год, за березні - 7029 квт/год.;

- було проведено перевірку засобу обліку спожитої електроенергії (лічильника), яка засвідчила його справність, тому показники лічильника за січень 2019 року - 19298 квт/год, за лютий - 18012 квт/год, за березні - 7029 квт/год є вигаданими, це результат маніпуляцій з боку постачальника - ТОВ «Київська обласна ЕК» (відповідача), а не результат збою в роботі лічильника, а отже відповідач подав для оплати позивачу завідомо недостовірні показники споживання електроенергії.

- підписання договору про реструктуризацію заборгованості відбулося під тиском відповідача, а не за взаємною згодою сторін, а саме - під загрозою відключення від електропостачання.

Вказує, що при пенсії 2000 грн. такий договір не відповідає вимогам розумності та справедливості, зафіксованим в ч. 1 статті 627 ЦК України.

Посилається на те, що суд помилково вважає, що підписання договору реструктуризації № від 12.06.2020 автоматично означає, що позивач погодився з наявністю заборгованості за спожиту електроенергію та з її розміром, а також те, що договір не є припинений.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» - Тронь І.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін, стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідача судові витрати у розмірі 26 500 грн.

Зазначає, що заборгованість позивача перед відповідачем почала утворюватись починаючи з 01.01.2019 р. з показника лічильника - «14052», а тому твердження позивача про те, що суд не встановив, перед ким і в якому обсязі виникла заборгованість, не відповідає дійсності. Також не відповідає дійсності твердження позивача про те, що заборгованість склалась раніше, ніж за 3 роки до висування вимог. Зазначає, що факт споживання електроенергії та/або оплати послуг є достатнім підтвердженням приєднання до умов договору. Факт укладення договору підтверджується діями відповідача, які спрямовані на укладення договору та виконання його умов, зокрема, фактичне споживання електричної енергії та здійснення часткової оплати.

Вказує, що посилання позивача про відсутність в нього обов`язку передавати показники лічильника не відповідає реальним обставинам справи. Крім того, позивач вводить суд в оману неповністю цитуючи п.10, ч.2, ст.57 Закону України «Про ринок електроенергії» упускаючи важливий момент про те, що відповідно до вищевказаного закону інформація про обсяги споживання електроенергії подається у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку.

Відповідно до п. 9.6.1. ПРРЕЕ електропостачальник зобов`язаний у рахунках за електричну енергію та/або на власному вебсайті в особистому кабінеті споживача зазначити інформацію про: значення попередніх та поточних показів засобу вимірювання або обсяги споживання. Крім того, відповідно до пп.5 п.7.2. Публічного договору до якого приєднався позивач інформація про обсяги споживання надається споживачу безкоштовно на його запит. Позивач з такими запитами до відповідача не звертався. Отже, відповідач виконав свої зобов`язання щодо інформування позивача про обсяги споживання, вказуючи ці дані в рахунках та готовий був надати додатково ці дані на вимогу позивача, але від нього таких запитів не надходило.

Наголошує на тому, що дані у виставлених рахунках за січень, лютий, березень 2019 року відповідають показникам, зафіксованим в Протоколі 4/1 від 05.03.2020 року.

Зазначає, що позивач не оскаржував дійсність договору реструктуризації № від 12.06.2020р. та не навів доказів, які б свідчили про його «залякування» з боку відповідача при його підписанні. Позивач не оскаржував договір реструктуризації в першій інстанції, а тому заявлення даної вимоги в апеляційній скарзі не відповідає нормам чинного законодавства України та не може бути предметом апеляційного розгляду. Договором реструктуризації № від 12.06.2020р. не передбачено право боржника в односторонньому порядку припинити чи розірвати договір. Позивач визнав факт наявності заборгованості перед відповідачем. Подача позивачем заяви відповідачу не припиняє дії договору і не скасовує факту визнання заборгованості. Звернення до суду з позовними вимогами, які не стосуються дії договору також не припиняє його дію. Відповідач, користуючись своїм правом, передбаченим чинним законодавством, реалізував своє право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Справа № 759/2939/21 за позовом ТОВ «Київська обласна ЕК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зупинена до розгляду поточної справи № 369/7693/20.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив скаргу задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» Тронь І.В. вважав доводи апеляційної скарги безпідставними та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за його відсутності .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 є споживачем електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 .

На території Київської області оператором системи розподілу є ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та є правонаступником ПрАТ «Київобленерго».

У зв`язку із відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальником універсальних послуг, який згідно з постановою НКРЕКП здійснює постачання електричної енергії з 01 січня 2019 року у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку, є ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», що здійснює функції постачальника універсальних послуг (постачальника електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам) на закріпленій території - адміністративній території Київської області.

Суд вважав встановленим, що відповідач здійснює постачання позивачу електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400460475, який діє з 01.01.2019. Цей Договір є публічним договором приєднання. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги розміщено на офіційному веб-сайті ТОВ «Київська обласна ЕК» за посиланням: http://koec.com.ua/page?root=18&id=19 .

Відносини щодо постачання електричної енергії регулюються діючим в Україні законодавством: зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018 .

Протоколом засідання комісії Інформаційно-консультаційного центру ПрАТ «Київобленерго» № 4/1 від 5 березня 2020 року було встановлено наступне:

24.05.2017 року за адресою с. Рославичі, вул. Польова, 26, було виконано заміну існуючого приладу обліку та встановлено прилад НІК 2301 АП2В № 8329064 з початковим показом 313. 20.06.2017 представником Товариства зафіксовано показ 1177. 31.08.2017 споживачем по телефону надано показ 2800. 14.09.2017 представником Товариства зафіксовано показ 3072.

17.01.2018 споживачем за допомогою дистанційного сервісу надано показ 6100. 23.03.2018 споживачем за допомогою дистанційного сервісу надано показ 8000. 21.04.2018 представником Товариства зафіксовано показ 28527, але, в зв`язку зі значною розбіжністю з показом, наданим споживачем, не внесено до розрахункової бази даних, а відправлено на перевірку.

10.09.2018 споживачем за допомогою дистанційного сервісу надано показ 11700. 27.10.2018 представником Товариства зафіксовано показ 32000, 10.12.2018 представником Товариства зафіксовано показ 42253, але, в зв`язку зі значною розбіжністю з попереднім показом, наданим споживачем, не внесено до розрахункової бази даних, а відправлено на перевірку.

На 31.12.2018 споживачем не надався фактичний показ приладу обліку, тому визначення кінцевого показу 14052 на 31.12.2018 було проведено відповідно до положень ПРРЕЕ та ККО. 09.03.2019 представником Товариства зафіксовано показ 57152, 10.07.2019 зафіксовано показ 64077, 10.09.2019 зафіксовано показ 65100, 02.10.2019 зафіксовано показ 66087 (з фотофіксацією), 09.11.2019 зафіксовано показ 70096.

Відповідно до наданої ОСР ПрАТ «Київобленерго» інформації, обсяг нарахованої електроенергії по особовому рахунку № НОМЕР_2 протягом 2019 року становив 60 513 кВт.год, з них: у січні - 536 кВт.год, у лютому - 425 кВт.год; у березні -51904 кВт.год (поточні нарахування в березні - 15 555 кВт.год та перерахунок після зняття показів - 36 349 кВт.год) , у квітні - 12 158 кВт.год, у травні - 12 962 кВт.год, у червні - 13 509 кВт.год, у липні - мінус 40 712 кВт.год (поточні нарахування у липні - 1320 кВт.год та перерахунок після зняття показів в бік зменшення на 42032 кВт.год), у серпні - 1204 кВт.год, у вересні - мінус 638 кВт.год (поточні нарахування у вересні - 465 кВт.год та перерахунок після зняття показів в бік зменшення на 1103 кВт.год); у жовтні 1284 кВт.год (поточні нарахування у жовтні - 687 кВт.год та перерахунок після зняття показів - 597 кВт.год), у листопаді - 5428 кВт.год (поточні нарахування у листопаді 2966 кВт.год та перерахунок після зняття показів - кВт.год), у грудні - 2453 кВт.год.

Інформація щодо обсягів електроспоживання по особовому рахунку № НОМЕР_2 від ОСР у січні 2020 року була наступна: за період з 01 по 20 - 2196 кВт.год, з 21 по 30 - 4033 кВт.год (поточні нарахування у січні - 5884 кВт.год та перерахунок після зняття показів - 345 кВт.год).

На підставі отриманих від ОСР ПрАТ «Київобленерго» даних Товариство виконало нарахування плати за використану електричну енергію у відповідності до діючих норм та тарифів і видало рахунки на оплату спожитої електричної енергії.

Таким чином, за використану протягом 2019 року електричну енергію по особовому рахунку НОМЕР_2 Товариством було нараховано 100 725,84 грн., за січень 2020 року - 10386,72 грн.

На особовий рахунок № НОМЕР_2 до Товариства протягом (періоду січня 2019 року - січня 2020 року надійшли кошти: 17.07.2019 в розмірі 1729,44 грн., 19.08.2019 - 79,92 грн., 15.11.2019 - 2832,40 грн., 23.01.2020 - 4043 грн.

Таким чином, станом на 31.01.2020 року сума до сплати по особовому рахунку № НОМЕР_2 становить 102 427,80 грн.

20.01.2020 при демонтажі приладу обліку з метою проведення експертної повірки зафіксовано показ 76761, що зазначений, як кінцевий, у акті заміни № 160934 від 21.01.2020, а також вказаний, як початковий, при проведенні вимірювань метрологічних характеристик приладу обліку.

06.02.2020 було проведено метрологічні дослідження, приладу обліку, та визнано його придатним до використання. Результати вимірювання метрологічних характеристик засвідчені підписом споживача.

Як встановлено з протоколу № 4/1 від 05 березня 2020 року, комісія Інформаційно-консультаційного центру ПрАТ «Київобленерго», здійснивши розгляд звернення ОСОБА_1 від 18.02.2020 року, вирішила, що обсяг спожитої електричної енергії, що облікований приладом обліку НІК 2301 АП2В 8329064, дійсно було спожито за даною точкою обліку. Заявнику рекомендовано звернутись до ТОВ «Київська обласна ЕК» із заявою про укладення договору реструктуризації боргу.

12.06.2020 року між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» (кредитор) та ОСОБА_1 (боржник) був укладений договір про реструктуризацію заборгованості № .

За умовами даного договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію, що виникла у боржника перед кредитором згідно з договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №400460475 від 01.01.2019 року, шляхом розстрочення погашення.

Кредитор надає боржнику розстрочення оплати заборгованості на суму 98738,44 грн. з ПДВ, а боржник зобов`язується повністю оплатити заборгованість відповідно до узгодженого сторонами графіку погашення заборгованості (Додаток № 1).

Сплата заборгованості згідно графіку погашення заборгованості здійснюється боржником незалежно від оплати поточних платежів згідно основного договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 , укладаючи з ТОВ «Київська обласна ЕК» договір про реструктуризацію заборгованості від 12.06.2020 року погодився із наявністю такої заборгованості за спожиту електроенергію розміром та її розміром.

Відповідний договір є чинним, не визнаний припиненим або недійсним, та відповідно створює для сторін відповідні юридичні наслідки укладеного правочину.

Судом не прийнято до уваги посилання позивача на Закон України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20 лютого 2003 року 554-IV, оскільки даним законом врегульовано реструктуризацію заборгованості, яка склалася на дату набрання чинності цим Законом перед надавачами житлово-комунальних послуг. Таким чином дія Закону України № 554-IV поширюється на правовідносини щодо реструктуризації заборгованості, яка виникла станом на 01.07.2003 року.

З висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується, вважає такі висновки законними і обґрунтованими, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують.

Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 62, 93 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність);

Універсальна послуга - постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України.

Частиною четвертою статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Згідно з положеннями пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

19.04.2018 року набули чинності «Правила роздрібного ринку електричної енергії», затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за № 312 від 14.03.2018 року.

Пунктом 7 вказаної постанови визначено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

З врахуванням вищевикладених норм законодавства, доводи апеляційної скарги позивача про те, що факт оплати ним послуг не свідчить про згоду з умовами договору та про сам факт укладення такого договору, - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в силу п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 7 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року , враховуючи факт споживання електричної енергії та здійснення часткової оплати, між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» укладено договір на постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400460475 шляхом приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги розміщено на офіційному веб-сайті ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» за посиланням: http://koec.com.ua/page?root=18&id=19.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що він не був поінформований про невідповідність між сумами оплати та розмірами споживання електроенергії внаслідок того, що відповідач не надавав йому даних про розміри споживання електроенергії, - висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки матеріалами справи встановлено, що позивачем самостійно на постійній основі показники лічильника не знімались, а даних про те, що позивач звертався до постачальника послуг комерційного обліку з відповідним запитом протягом 2019 року - матеріали справи не місять.

Відповідно до п. 5.1.2 «Правил роздрібного ринку електричної енергії» оператор систем розподілу зобов`язаний проводити не рідше одного разу на 6 місяців контрольний огляд засобів комерційного обліку споживачів відповідно до затверджених графіків.

Пунктом 5.5.5 Правил визначено, що споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 4.10. Правил побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з п. 4.12. Правил, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Згідно з п. 4.13. Правил, для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Розділом ХІІІКодексу комерційного обліку (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок обліку електричної енергії у споживачів у перехідному періоді, а саме:

- Обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться ППКО ( постачальником послуг комерційного обліку) та/або ОМ ( оператором електричної мережі), та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Покази лічильників мають фіксуватись з вказанням фактичної дати та, за необхідності, часу зчитування.

- У побутових споживачів покази лічильника мають зчитуватися на перше число календарного місяця, наступного за розрахунковим. Якщо побутовий споживач самостійно подає дані про обсяги споживання електричної енергії за розрахунковий період, такі дані надаються споживачем до ППКО не пізніше 4 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом повідомлення по телефону чи іншими електронними засобами або через свій кабінет на сайті ППКО, або через особисте звернення до ППКО.

- У випадку неподання споживачем даних про споживання електричної енергії за розрахунковий період у строки, установлені в цьому розділі, або неможливості отримання ППКО даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи вузла обліку) ППКО визначає обсяги споживання електричної енергії на цей розрахунковий період шляхом розрахунку середнього обсягу споживання за даними двох останніх фактичних послідовно знятих показів розрахункового лічильника.

Пунктом 3.3. Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що є додатком 3 до «Правил роздрібного ринку електричної енергії» визначено, що споживач, що є побутовим, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника електричної енергії та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору системи розподілу в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті Оператора системи розподілу; 2) за телефоном ___; 3) шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку Оператора системи розподілу; 4) на електронну адресу ___.

У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показів лічильника та за умови, що лічильник електричної енергії не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний обсяг розподілу та споживання електричної енергії по Споживачу за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом не було прийнято до уваги, що відповідачем було проведено перевірку засобу обліку спожитої електроенергії (лічильника), яка засвідчила його справність, тому показники лічильника за січень 2019 року - 19298 квт/год, за лютий - 18012 квт/год, за березні - 7029 квт/год є вигаданими, це результат маніпуляцій з боку постачальника - ТОВ «Київська обласна ЕК» (відповідача), а не результат збою в роботі лічильника,- висновків суду не спростовують, оскільки відповідно до матеріалів справи такі показники були визначені розрахунковим шляхом оператором системи розподілу на підставі показів, зафіксованих у попередніх періодах.

Як вбачається з відповіді оператора системи розподілу - ПрАТ «ДТЕК «Київські регіональні електромережі» від 10.09.2020 року на адресу ТОВ «Київська обласна ЕК» щодо обсягу розподіленої електричної енергії по точці обліку ЕІС код 62Z153, покази лічильника станом на 01.01.2019 року були визначені розрахунковим шляхом на підставі показів, зафіксованих у попередніх періодах , а саме: «014052». 09.03.2019 представником Товариства зафіксовано фактичний показник «57152».

Як встановлено комісією Інформаційно-консультаційного центру ПрАТ «Київобленерго» та зафіксовано у протоколі № 4/1 від 5 березня 2020 року, відповідно до наданої ОСР ПрАТ «Київобленерго» інформації, обсяг нарахованої електроенергії по особовому рахунку № НОМЕР_2 протягом 2019 року становив 60 513 кВт.год.

Також комісією встановлено, що 17.01.2018 споживачем за допомогою дистанційного сервісу надано показ 6100. 23.03.2018 споживачем за допомогою дистанційного сервісу надано показ 8000. 21.04.2018 представником Товариства зафіксовано показ «28527», але, в зв`язку зі значною розбіжністю з показом, наданим споживачем, не внесено до розрахункової бази даних, а відправлено на перевірку.

10.09.2018 споживачем за допомогою дистанційного сервісу надано показ 11700. 27.10.2018 представником Товариства зафіксовано показ 32000, 10.12.2018 представником Товариства зафіксовано показ 42253, але, в зв`язку зі значною розбіжністю з попереднім показом, наданим споживачем, не внесено до розрахункової бази даних, а відправлено на перевірку.

На 31.12.2018 споживачем не надався фактичний показ приладу обліку, тому визначення кінцевого показу 14052 на 31.12.2018 було проведено відповідно до положень ПРРЕЕ та ККО. 09.03.2019 представником Товариства зафіксовано показ 57152, 10.07.2019 зафіксовано показ 64077, 10.09.2019 зафіксовано показ 65100, 02.10.2019 зафіксовано показ 66087 (з фотофіксацією), 09.11.2019 зафіксовано показ 70096.

20.01.2020 при демонтажі приладу обліку з метою проведення експертної повірки зафіксовано показ 76761, що зазначений, як кінцевий, у акті заміни № 160934 від 21.01.2020, а також вказаний, як початковий, при проведенні вимірювань метрологічних характеристик приладу обліку.

Таким чином, комісія ІКЦ ПрАТ «Київобленерго» дійшла висновку, що обсяг спожитої електричної енергії, що облікований приладом обліку НІК 2301 АП2В 8329064, дійсно було спожито за даною точкою обліку.

Таким чином, судом першої інстанції було вірно встановлено ті обставини, що 20.01.2020 при демонтажі приладу обліку з метою проведення експертної повірки зафіксовано показ лічильника «76761 кВт/год», 06.02.2020 було проведено метрологічні дослідження приладу обліку та визнано його придатним до використання, і вказані обставини позивачем не спростовані; що оскільки споживачем не надавались фактичні показники лічильника, то станом на 01.01.2019 року показник лічильника визначено розрахунковим шляхом - «014052 кВт/год»; що комісією ІКЦ ПрАТ «Київобленерго» встановлено, що обсяг нарахованої електроенергії по особовому рахунку № НОМЕР_2 протягом 2019 року становив 60 513 кВт/год.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача про невідповідність показників лічильника за січень, лютий, березень 2019 року фактичним показникам, фізичну неспроможність системи електропостачання пропустити такий значний обсяг електроенергії (за січень 2019 року - 19298 квт/год, за лютий - 18012 квт/год, за березень 2019 року - 7029 квт/год) - висновків суду не спростовують, оскільки судом встановлено, що за результатами здійснених відповідачем перерахунків на підставі фактично знятих показників лічильника працівниками оператора системи розподілу, відповідачем підтверджено обсяг спожитої електроенергії по особовому рахунку № НОМЕР_2 , що став підставою для нарахування заборгованості.

Посилання позивача на фізичну неспроможність пропуску системою електропостачання будинку 7 тисяч кВт/год на місяць, що свідчить про безпідставність надіслання йому рахунків на оплату з вищевказаними показниками лічильника за січень - березень 2019 року, їх завідому недостовірність, колегія суддів відхиляє, оскільки судом встановлено, що вказані обсяги споживання електроенергії є розрахунковими. Тоді як враховуючи встановлені факти: ненадання позивачем даних про фактичні показники лічильника у період з квітня 2018 року по січень 2020 року; фіксації дійсних показників лічильника представником товариства 20.01.2020 при демонтажі приладу обліку - «76761 кВт/год»; відсутності в матеріалах справи даних про оплату позивачем зазначеного обсягу спожитої електроенергії, - висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги те, що договір реструктуризації було укладено позивачем під примусом та тиском шляхом погроз щодо відключення електроенергії, а тому такий договір в силу ч. 1 ст. 215 ЦК України є недійсним, - колегія суддів також відхиляє, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 05.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до директора ТОВ «Київська обласна ЕК» про реструктуризацію боргу у сумі 100 725 грн. 84 коп. шляхом: сплати до 31.12.2020 року 30% боргу, а решту у сумі 70 725, 84 грн. розбити на 60 місяців. ( а.с. 16)

10 березня 2020 року відповідачем було надано відповідь позивачу щодо неможливості погодження запропонованого позивачем графіку погашення заборгованості, оскільки ТОВ «Київська обласна ЕК» проводить попередню оплату за куповану для подальшого постачання електричну енергію, і несе повну відповідальність за електропостачання великої кількості споживачів, в тому числі і споживачів універсальної послуги на всій території Київської області (а.с. 17).

10 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою до відповідача про укладення договору реструктуризації боргу на суму 98 738,44 грн. терміном на 36 місяців (а.с. 18).

12 червня 2020 року між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» (кредитор) та ОСОБА_1 (боржник) був укладений договір про реструктуризацію заборгованості № .

За умовами даного договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію, що виникла у боржника перед кредитором згідно з договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №400460475 від 01.01.2019 року, шляхом розстрочення погашення заборгованості на суму 98738,44 грн. з ПДВ, а боржник зобов`язується повністю оплатити заборгованість відповідно до узгодженого сторонами графіку погашення заборгованості (додаток № 1), протягом семи місяців, на строк до 10 грудня 2020 року, з сумою щомісячного платежу 14 105 грн. 49 коп.

За викладених обстави, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач ОСОБА_1 , укладаючи з ТОВ «Київська обласна ЕК» договір про реструктуризацію заборгованості від 12.06.2020 року, погодився із наявністю такої заборгованості за спожиту електроенергію та її розміром.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що договір реструктуризації заборгованості від 12.06.2020 року слід вважати недійсним в силу ч.1 ст. 215 ЦК України, оскільки такий договір не відповідає внутрішній волі позивача, був укладений ним під примусом - загрозою відключення електропостачання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позовних вимог про визнання вказаного договору недійсним позивачем ОСОБА_1 заявлено не було.

Відповідно до п. 4.24 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за № 312 від 14.03.2018 року, у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію сторони за взаємною згодою укладають договір щодо реструктуризації заборгованості та оформлюють графік погашення заборгованості, який є додатком до договору.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, а саме: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, відповідно до змісту статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Посилання позивача на невідповідність договору реструктуризації заборгованості від 12.06.2020 року вимогам Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20 лютого 2003 року 554-IV, правильно не були прийняті до уваги судом першої інстанції, оскільки вказаним законом врегульовано порядок реструктуризації заборгованості, яка склалася на дату набрання чинності цим Законом перед надавачами житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 1 Закону № 554-IV , заборгованість з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-,

газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир, яка склалася на дату набрання чинності цим Законом перед надавачами житлово-комунальних послуг, реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації.

Таким чином дія Закону України № 554-IV поширюється на правовідносини щодо реструктуризації заборгованості, яка виникла станом на 01.07.2003 року, та не поширюється на спірні правовідносини.

Отже, вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2022 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.