Справа № 758/9959/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року місто Київ

Суддя Подільського районного суду м.Києва Ларіонова Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю, повернення дитини та стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представлені адвокатом Ковальчук В.Л., через систему «Електронний суд» звернулась до Подільського районного суду м.Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить: 1) визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивачем як матір`ю дитини; 2) повернути малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до її постійного місця проживання з матір`ю; 3) стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суддя вважає, що вищевказану позовну заяву слід повернути за таких підстав.

Відповідно до ст.4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур), в тому числі, вимог стосовно оформлення позовних заяв, скарг та інших документів, що подаються до суду.

На підставі ст.58 ч. ЦПК України позивач може брати участь в судовому процесі як особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація право на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

У рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Таким чином, обов`язок суду перевірити належність доказів наявності у представника права вчиняти конкретну процесуальну дію зумовлений, головним чином тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в суді свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Згідно із ч.7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Вищевказаний позов підписаний адвокатом Ковальчук В.Л. як представником позивача. На підтвердження своїх повноважень адвокатом доданий ордер, електронна копія якого роздрукована в паперовому вигляді.

Рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12.04.2019 затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, яке встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/ адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.

При цьому, відповідно до пункту 12.4 Положення ордер повинен містить назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05.06.2019 в справі № 9901/847/18 визначила, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога».

Між тим, з ордера, електронна копія якого до позову роздрукована в паперовому вигляді, взагалі не міститься назва органу, у якому надається правова допомога, зокрема і «Подільський районний суд м. Києва», а також не містить не містить інформації щодо надання права підпису позовної заяви (зокрема, не зазначено, що права адвоката не обмежуються договором про надання правової допомоги).

Договір про надання правової допомоги до позову представником не наданий, а тому суддя не має можливості з`ясувати, чи наділена адвокат Ковальчук В.Л. правом підпису поданої позовної заяви від імені ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Складання та подання позову, як реалізація повноважень представника, не є тотожнім з правом підписання позовної заяви.

Отже, долучений до позову ордер не містить підтвердження права адвоката на підписання позовної заяви замість позивача та інформацію щодо надання професійної правничої допомоги ОСОБА_1 у Подільському районному суді м.Києва. Таким чином, до позовної заяви не надано належних документів, що підтверджують повноваження представника позивача на право підписання позовної заяви від імені позивача.

Вказані обставини дають судді підстави дійти висновку, що вищевказаний позов підписаний особою, яка не має право на його підписання.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадку коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

В зв`язку з чим, вищевказаний позов підлягає поверненню особі, що його подала.

Відповідно до ст.185 ч.7 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. А тому сторона позивача має право повторно звернутись з вищевказаним позовом у встановленому законом порядку.

Також варто взяти до уваги практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Таким чином, повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних вище невідповідностей вимогам закону, позивач має право повторного звернення до суду із позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ч.4 п.1, 258-260, 261 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю, повернення дитини та стягнення аліментів на дитину - повернути особі, що їх подала.

Ухвала може бути оскаржена позивачем до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 08.11.2022 р.

СуддяН. М. Ларіонова