ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3380/22
провадження № 2/753/4316/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2022 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Курічової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Іващенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного торговельно-економічного університету про визнання неправомірним та скасування наказу про відсторонення від роботи; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

18.02.2022 ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до Державного торговельно-економічного університету, в якому просить:

- скасувати наказ про відсторонення та відновити попереднє становище позивачці, яке існувало до моменту відсторонення від роботи, шляхом допуску позивачки до виконання посадових обов`язків;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу за період від моменту відсторонення і до моменту фактичного допуску позивачки до виконання трудових обов`язків.

Відповідно до протокола автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.02.2022 для розгляду справи визначено суд у складі головуючої судді Курічової В.М.

Ухвалою суду від 24.02.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті; витребувано від відповідача належним чином завірені копії наказу № 221-вд про відсторонення позивачки від виконання трудових обов`язків, а також витяг з трудової книжки.

Позов мотивовано таким.

01.09.2021 відповідач видав наказ № 1051-к, на підставі якого відповідачка призначена на посаду викладача кафедри іноземної філології та перекладу терміном з 06.09.2021 по 30.06.2022. Позивачка при працевлаштуванні надала відповідачу всі необхідні для призначення на зазначену посаду документи, пройшла необхідні медичні огляди та інструктажі, передбачені законодавством України, Колективним договором між трудовим колективом та адміністрацією КНТЕУ і Правилами внутрішнього розпорядку КНТЕУ. У жовтні - листопаді 2021 року позивачка стикнулася з грубим порушенням свого конституційного права на працю з боку відповідача, оскільки керівництво відповідача постійно та незаконно вимагали від позивачки медичну інформацію щодо вакцинацію від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та погрожували обмеженням прав позивачки щодо виконання нею повноцінної роботи. Однак, ні в посадовій інструкції , ні в будь-якому іншому документі, що на час прийняття на роботу підписані між позивачкою та відповідачем такого зобов`язання з боку позивачки немає, так само, як і не передбачено повноваження відповідача щодо відсторонення позивачки від роботи з підстав відсутності зазначеного щеплення. 04.11.2021 позивачка електронною поштою отримала наказ від 03.11.2021 № 3579, відповідно до якого працівників повідомлено про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19. В період з 05.11.2021 по 17.11.2021 позивачка знаходилась на лікарняному, про що своєчасно повідомила відповідача та надала медичні висновки про непрацездатність. Однак, відповідач телефонним зв`язком повідомив позивачку про те, що в разі ненадання документа на підтвердження проведення профілактичного щеплення проти COVID-19, останню буде відсторонено від роботи. 18.11.2021 позивачка з`явилась до відділу кадрів та надала висновок сімейного лікаря про наявність абсолютних тимчасових протипоказань до щеплення до 19.11.2021 включно. Однак, позиваці рекомендовано з`явитись у відділ кадрів 19.11.2021 для ознайомлення з наказом про відсторонення з 20.11.2021 без збереження заробітної плати. 19.11.2021 позивачці зачитано наказ № 221-вд від 05.11.2021 (а не від 19.11.2021) про відсторонення від роботи з 08.11.2021 (а не від 20.11.2021) на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати. Наказ для ознайомлення позивачці не надано. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою надати зазначений наказ для ознайомлення та підпису, однак вимоги не виконані. Вважає, що наказ про відсторонення від роботи є незаконним та таким, що грубо порушує її конституційні та професійні права, тому підлягає скасуванню з огляду на таке. Вищевказаний наказ про відсторонення від роботи, на переконання позивачки, суперечить нормам міжнародного права, а також Конституції України, в якій закріплено право на працю. Позивачка також зазначила, що норми трудового законодавства не регламентують порядок відсторонення працівника від роботи через відсутність щеплення. Вакцинація від коронавірусу є добровільною для усіх груп населення та професійних груп, а тому не може бути примусовою та такою, що обмежує права людини та громадянина.

13.04.2022 справу знято з розгляду у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, пошкодження адміністративної будівлі Дарницького районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. О.Кошиця, буд. 5-А, а також у зв`язку із перебування судді у відпустці.

22.06.2022 у зв`язку із неявкою сторін розгляд справи відкладено на 16 год. 00 хв. 31.08.2021.

29.08.2022 та 30.08.2022 відповідач електронною поштою подав заяву про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву та відкладення розгляду справи.

31.08.2022 позивачка подала клопотання про відкладення розгляду справи та про участь у подальшому розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами суду.

31.08.2022 за клопотанням позивачки та відповідача про відкладення розгляду справу відкладено на 14 год. 00 хв. 25.10.2022; відкладено розгляд клопотання відповідача в частині продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву до наступного судового засідання у справі.

19.09.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно з яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Свою позицію обґрунтував таким.

Твердження позивачки щодо відсутності зобов`язань в трудовому контракті, в посадовій інструкції та інших документах, з приводу відсторонення за відсутності щеплення від поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 є помилковим, оскільки в таких документах не повинно передбачатися питання про відсторонення працівників від роботи у відсутності щеплення від хвороби COVID-19. Відповідно до пп. 2 та пп. 3 п. 41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» керівників державних органів (державної служби), підприємств, установ та організацій зобов`язано забезпечити відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19, яка визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно ст. 46 КЗпП, ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Відповідно до постанови КМУ від 20.10.2021 № 1096, з 08.11.2021 керівники державних органів (державної служби підприємств, установ та організацій мають забезпечити відсторонення від роботи працівників, щодо яких визначена обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19, і які відмовились або ухиляються від їх проведення. Проте затверджувати такий перелік надано Міністерству охорони здоров`я України. відповідно до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 працівники закладів вищої освіти підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2. Відповідно до п. 3 Наказу № 2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, підлягають, зокрема, працівники вищих закладів. Відсторонення від роботи працівників, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, передбачена ст. 46 КЗпП, ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб». Відповідно до п. 2-3 розділу Х «Прикінцеві положення» ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено можливість запровадити обмежувальні протиепідемічні заходи щодо фізичних осіб, за порушення яких передбачена відповідальність. Листом Міністерства економіки № 7406-06/52950-03 керівникам органів управління освіти надано алгоритм дій роботодавця, відносно осіб, які не дотримуються вимог щодо обов`язкової вакцинації від COVID-19. Відповідно до зазначених рекомендацій передбачено можливість керівником відсторонення від роботи працівників, які відмовились від проведення щеплення, а також у разі відсутності у працівників медичних протипоказань щодо щеплення від COVID-19. 20.11.2021 позивачкою не надано жодних документів на підтвердження наявних протипоказань до щеплення проти COVID-19 або сертифікату про профілактичне щеплення проти COVID-19. Підстав для скасування наказу №221-вд немає, оскільки відповідач дотримався порядку щодо відсторонення позивачки від роботи, надані позивачкою медичні висновки про непрацездатність не містять діагнозу COVID-19, рекомендація щодо звільнення від щеплення зазначена лише до 20.11.2021. Відповідач також не погоджується з позовною вимогою про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. 25.02.2022 Міністерством охорони здоров`я України видано наказ № 380 «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153», до завершення воєнного стану в Україні. У зв`язку із скасуванням наказу № 2153 у позивачки була можливість з`явитись до відповідача та написати заяву на допуск до роботи або звернутись з відповідною заявою електронною поштою, однак вона не скористалась своїм правом. У зв`язку із закінчення терміну дії строкового трудового договору, відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП позиваку звільнено з посади викладача кафедри іноземної філології та перекладу наказом Державного торговельно-економічного університету № 445-к від 28.06.2022. Крім того, позивачка захворіла 05.11.2021, тому допомога по тимчасовій непрацездатності надається за періоди з 05.11.2021 по 07.11.2021, тому наданий позивачкою розрахунок щодо стягнення середньої заробітної плати є невірним.

Відзив на позовну заяву долучено до справи.

У судове засідання, призначене на 25.10.2022 позивачка не прибула, заяв не подавала.

Представник відповідача-2 у судове засідання, призначене на 25.10.2022 не з`явився, подала заяву про розгляд справи без її участі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних мотивів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд.

ОСОБА_1 призначено на посаду викладача кафедри іноземної філології та перекладу Київського національного торговельно-економічного університету з 06 вересня 2021 року по 30 червня 2022 року на умовах строкового трудового договору, що підтверджується копіями витягу з наказу № 1051-к від 01.09.2021, трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до копії наказу № 221-вд від 05.11.2021, виданого ректором Київського національного торговельно-економічного університету «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 », керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», ст. 46 Кодексу законів про працю України, ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 № 1645-ІІІ, ОСОБА_1 , викладача кафедри іноземної філології та перекладу, відсторонено від роботи з 08.11.2021 на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати.

З копії висновку лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 05.11.2021 по 17.11.2021 перенесла ГРЗ, трахеобронхіт; рекомендовано вакцинація проти COVID-19 з 20.11.2021.

Відповідно до копії наказу № 445-к від 28.06.2022, виданого начальником відділу кадрів ОСОБА_1 звільнено з посади викладача кафедри іноземної філології та перекладу 30.06.2022 у зв`язку із закінчення терміну дії строкового трудового договору (контракту) згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У спірному наказі про відсторонення позивача від роботи відповідач посилається на ряд нормативно-правових актів, як на підставу такого відсторонення, серед яких на Постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі Постанова КМУ №1236 від 09.12.2020).

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на території України встановлений карантин з 19 грудня 2020 до 31 грудня 2021 року.

У зв`язку з цим, на території регіонів, на яких установлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пп. 10 п. 3-5 цієї постанови (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) забороняється, зокрема, відвідування закладів освіти здобувачами освіти, крім здобувачів дошкільної освіти, учнів спеціальних закладів освіти та 1-4 класів закладів загальної середньої освіти, а також крім закладів освіти, усі працівники яких мають документ, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації; чи міжнародний, внутрішній сертифікат або іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою однодозної вакцини або двома дозами дводозної вакцини (зелені сертифікати), які включені Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, негативний результат тестування методом полімеразної ланцюгової реакції або одужання особи від зазначеної хвороби, чинність якого підтверджена за допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія).

Згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» (далі Наказ МОЗ України №2153 від 04.10.2021) обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники, зокрема, закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-ІІІ (далі Закон України №1645-ІІІ від 06.04.2000), працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Статтею 12 Закону України №1645-ІІІ від 06.04.2000 передбачено, що обов`язкові профілактичні щеплення проти ряду інфекційних хвороб (дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу та інших інфекційних хвороб) мають бути включені до календаря щеплень.

Календар профілактичних щеплень в Україні (далі - Календар) - нормативно-правовий акт центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, яким встановлюються перелік обов`язкових профілактичних щеплень та оптимальні строки їх проведення (затверджений Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 №595 «Про порядок проведення профілактичних щеплень в Україні та контроль якості й обігу медичних імунобіологічних препаратів»).

З аналізу вищезазначених нормативно-правових актів вбачається, що на час дії встановленого на території України карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники закладів освіти всіх рівнів. Ті працівники, які відмовились від вакцинації та не мають абсолютних протипоказань для щеплення, підлягають відстороненню від роботи без збереження заробітної плати.

Викладені у відзиві доводи відповідача про наявність підстав для винесення оспорюваного наказу, датованого 05.11.2021, у зв`язку з відсутністю у позивачки та ненаданням адміністрації сертифіката про вакцинацію чи висновку лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації спростовані тим, що відповідно до висновку лікаря від 17.11.2021 щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, позивачка з 05.11.2021 по 17.11.2021 знаходилась на лікарняному, встановлено діагноз: ГРЗ, трахеобронхіт. Зазначений висновок лікаря містить рекомендацію щодо відтермінування щеплення від COVID-19 до 20.11.2021. З копії цього висновку, засвідченого печаткою відділу кадрів відповідача, наявного у матеріалах справи, суд установив, що на його зворотному боці міститься запис, зроблений провідним спеціалістом відділу кадрів: «До відділу кадрів надано 18.11.2021 о 14.20 год.»

Разом із тим, наказ про відсторонення позивачки від роботи винесено відповідачем 05.11.2021, а саме - в період перебування її на лікарняному, відсторонено її від виконання обов`язків з 08.11.2021- також під час перебування позивачки на лікарняному.

Таким чином, на час відсторонення від роботи, позивачка знаходилась на лікарняному та мала протипоказання для щеплення, а відсторонення її від роботи згідно з оспорюваним наказом № 221-вд від 05.11.2021 було незаконним, тому суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування цього наказу.

Щодо позовної вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час відсторонення від роботи, суд зазначає таке.

Трудовим законодавством України не передбачено можливість відновлення права працівника, незаконно відстороненого від роботи, на компенсацію втраченої частини заробітної плати, проте суд вважає за необхідне застосувати в даному випадку аналогію права та вирішити питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним відстороненням без збереження заробітної плати, застосовуючи порядок, передбачений в ст. 235 КЗпП України.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

У пункті 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Аналогічне положення міститься в абзаці 3 пункту 2 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року.

За приписами підпункту б пункту 4 розділу 3 вказаного Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Пунктом 8 розділу 3 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадку, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середній заробіток. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 розділу 4 Порядку).

Щодо періоду, за який з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток.

Позивачка просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середню заробітну плату за період з моменту відсторонення від виконання роботи до моменту фактичного допуску до виконання трудових обов`язків.

Позивачка прийнята на посаду викладача кафедри іноземної філології та перекладу Державного торговельно-економічного університету на підставі строкового трудового договору з 06.09.2021 по 30.06.2022.

Відсторонено позивачку від виконання посадових обов`язків з 08.11.2011.

Позивачку на підставі наказу № 445-к від 28.06.2022 звільнено із займаної посади з 30.06.2022 згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, тому вона не може бути допущена до виконання трудових обов`язків. підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого № 2101-ІХ, в Україні введено воєнний стан.

25 лютого 2022 року Міністерством охорони здоров`я України видано Наказ № 380 «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153». Зазначений документ зупиняє дію наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року за № 1306/36928, до завершення воєнного стану в України.

Отже, позивачка з 25.02.2022 мала право звернутись до відповідача із заявою про допуск до виконання посадових обов`язків, однак не скористувалась цим правом.

Оскільки на момент ухвалення рішення у справі, строк дії трудового договору закінчився (а саме - 30.06.2022), позивачка звільнена на підставі наказу № 445-к від 28.06.2022 з посади викладача кафедри іноземної філології та перекладу згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підстави для задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку після звільнення позивачки у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору відсутні.

З копій медичних висновків про непрацездатність від 05.11.2021 - 17.11.2021 № 1392764-1, 1597858-1, 1818164-1 встановлено, що позивачка у період з 05.11.2021 по 17.11.2021 перебувала на лікарняному, тому підстав для нарахування позивачці середнього заробітку за цей період немає, оскільки вона має право на допомогу з тимчасової непрацездатності.

Відповідно до висновку лікаря від 17.11.2021 щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, лікарняний позивачки закінчився 17.11.2021.

25.02.2022 Міністерством охорони здоров`я України видано наказ № 380 «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153», до завершення воєнного стану в Україні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час відсторонення від роботи та наявність підстав про нарахування та виплату середньої заробітної плати за період з 18.11.2021 по 25.02.2022 (до моменту зупинення дії наказу № 221-вд від 05.11.2021).

З довідки № 329 від 19.11.2021, виданої Київським національним торговельно-економічним університетом, встановлено, що розмір заробітної плати у вересні 2022 року становить 9 163,24 грн, у жовтні 2021 року - 11 499,29 грн.

Розмір середньоденної заробітної плати позивачки за останні два місяці роботи становить 491, 97 грн ((9 163,24 грн + 11 499,29 грн)/42 відпрацьованих робочих днів).

Кількість робочих днів відсторонення від роботи позивачки, з урахуванням кількості днів перебування позивачки на лікарняному, по дату зупинення дії наказу № 221-вд від 05.11.2021 (18.11.2021 - 25.02.2022) становить 69 днів (листопад 2021 року - 9 днів, грудень 2021 року - 19 днів, січень 2022 року - 19 днів, лютий 2022 року - 19 днів).

Таким чином, середній заробіток за час відсторонення від роботи складає: 491,97 грн (середньоденна заробітна плата позивачки за два місяці перед відстороненням) х 69 днів (робочі дні за періоди з 18.11.2011 по 25.02.2022) = 33 945,93 грн.

Отже, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 33 945,93 грн середнього заробітку за час відсторонення від роботи з наступним утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів.

Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахування викладеного суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 1 816,00 грн.

Керуючись нормами ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного торговельно-економічного університету про визнання неправомірним та скасування наказу про відсторонення від роботи; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ ректора Київського національного торговельно-економічного університету № 221-вд від 05.11.2021 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».

Стягнути з Державного торговельно-економічного університету на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи в сумі 33 945,93 грн, яка зазначена без відрахування податку та обов`язкових платежів і зборів, та з якої податок і збори підлягають відрахуванню при сплаті.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного торговельно-економічного університету на користь держави судовий збір у розмірі 1 816,00 грн.

Реквізити для стягнення судового збору на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Дарниц.р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0026003, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: *;101; НОМЕР_4 ; судовий збір, за позовом ОСОБА_1 до Київського національного торговельно-економічного університету; Дарницький районний суд м. Києва.

Позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Державний торговельно-економічний університет, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Кіото, буд. 19.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Курічова