РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1999/21

19 жовтня 2022 року
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Шворобей Л. В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп" про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області з позовом до Державного підприємства"Костопільськийвійськовий лісгосп" в якому просить суд, визнати незаконним та скасувати наказ №74-к від 18.06.2021 року про звільнення ОСОБА_3 , старшого бухгалтера, з 22.06.2021 року у зв`язку зі скороченнями чисельності та штату, пункт 1 статті 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_3 на роботі в ДП «Костопільський військовий лісгосп» на посаді старшого бухгалтера з 22.06.2021 року; стягнути з ДП «Костопільський військовий лісгосп» на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивачки на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць, та тягнути судові витрати по справі у вигляді понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5600 грн..

В обгрунтування позовних вимог покликається на обставини викладені в позовній заяві.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з"явилась про розгляд справи повідомлена належним чином.

В судовому засіданні представник позивача- ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просить позов задоволити.

Представник відповідача - Таргоній В.О., в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що звільнення позивачки відбулось з дотриманням вимог Кодексу законів про працю України.Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працювала у Костопілському військовому лісгоспі з 13.01.2003 р. на посаді економіста, інспектора з кадрів; з 07.11.2013 р. переведена на посаду старшого бухгалтера в Костопільський лісгосп ДП «Львівський військовий лісгосп»; а з 30.09.2019 р. звільнена за переведенням на ДП «Костопільський військовий лісгосп». У подальшому з 01.10.2019 р. працювала на ДП «Костопільський військовий лісгосп» на посаді старшого бухгалтера. Згідно Наказу №74-к від 18.06.2021 року позивачку звільнено з 22 червня 2021 року з посади старшого бухгалтера у зв`язку зі скороченнями чисельності та штату, пункт 1 статті 40 КЗпП України.

Вказані обставини підтверджуються записами у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 , виданій 22.01.1996 року.

13 квітня 2021 року Міністерством оборони України видано наказ №93 «Про реорганізацію державного підприємства «Костопільський військовий лісгосп», яким, у зв`язку із проведенням у Міністерстві оборони України організаційних заходів, наказано припинити юридичну особу державне підприємство «Костопільський військовий лісгосп», реорганізувавши його шляхом приєднання до державного підприємства «Волинський військовий лісгосп».

Згідно вказаного наказу, визначено державне підприємство «Волинський військовий лісгосп» правонаступником усіх прав та обов`язків державного підприємства «Костопільський військовий лісгосп», призначено комісію для проведення реорганізації державного підприємства «Костопільський військовий лісгосп» голова комісії - тимчасово виконуючий обов`язки директора державного підприємства «Волинський військовий лісгосп» ОСОБА_5 .

20 квітня 2021 року ДП «Костопільський військовий лісгосп» видано наказ №43 «Про попередження про майбутнє вивільнення», відповідно до якого, у зв`язку з проведенням організаційних заходів при реорганізації ДП «Костопільський військовий лісгосп» шляхом приєднання до ДП «Волинський військовий лісгосп» на підставі наказу Міністерства оборони України від 13.04.2021 №93, наказано попередити 58 /п`ятдесят вісім/ працівників ДП «Костопільський військовий лісгосп» про майбутнє вивільнення з 21.06.2021 за п.1 ст.40 КЗпП України згідно зі списком, в тому числі позивача ОСОБА_3 №26 у списку.

З наказом №43 від 20.04.2021 «Про попередження про майбутнє вивільнення» ОСОБА_3 ознайомилася, про що свідчить підпис останньої.

18 червня 2021 року ДП «Костопільський військовий лісгосп» видано наказ №74-к «Про звільнення ОСОБА_3 », відповідно до якого звільнено ОСОБА_3 , старшого бухгалтера, 22.06.2021 року у зв`язку з скороченням штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України.

З вказаним наказом ОСОБА_3 ознайомлена, про що свідчить підпис останньої у наказі.

Із довідки ДП «Костопільський військовий лісгосп» від 24.06.2021 №31 вбачається, що дохід ОСОБА_3 у ДП «Костопільський військовий лісгосп» за період з 01.01.2021 по 22.06.2021 склав 163927,10 грн, з яких за січень 2021 нараховано 9779,65 грн до виплати7804,90 грн., за лютий 2021 нараховано 119872,00 грн. до виплати 15231,16 грн., за березень 2021 нараховано 14014,78 грн. до виплати 8694,95 грн., за квітень 2021 нараховано 24974,03 грн. до виплати 19854,35 грн., за травень 2021 нараховано 17512,00 грн. до виплати 13922,04 грн., за червень 2021 нараховано 77774,64 грн. до виплати 62608,58 грн.

Із довідки Первинної профспілкової організації працівників Збройних Сил України ДП «Костопільський військовий лісгосп» від 29.06.2021 №12 вбачається, що ОСОБА_3 являється членом Первинної профспілкової організації працівників Збройних Сил України ДП «Костопільський військовий лісгосп» з 19.09.2014.

Із листа Головного управління ДПС у Рівненській області , вбачається, що в період квітень-червень 2021 року ДП «Костопільський військовий лісгосп» подане одне повідомлення про прийняття працівника на роботу про працевлаштування, наказ від 27.04.2021 №50-к, категорія наймані працівники без трудової книжки.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Під час розгляду трудових спорів, пов`язаних зі звільненням відповідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, слід з`ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі N 800/538/17, провадження N 11-431асі18.

Так судом встановлено, що наказом Міністерством оборони України №93 від 13 квітня 2021 року припинено юридичну особу державне підприємство «Костопільський військовий лісгосп», реорганізувавши його шляхом приєднання до державного підприємства «Волинський військовий лісгосп», яке, відповідно до наказу, визначено правонаступником усіх прав та обов`язків державного підприємства «Костопільський військовий лісгосп».

Відповідач попередженням від 20.04.2021 р. попередив ОСОБА_3 , що у зв`язку з проведенням організаційних заходів при реорганізації ДП «Костопільський військовий лісгосп» шляхом приєднання до ВП «Волинський військовий лісгосп» на підставі наказу №43 від 20.04.2021 p., відповідно до ст..49-2 КЗпП, вона буде звільнена із займаної посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП 21 червня 2021 р.

При цьому відповідач не запропонував ОСОБА_3 жодної вакансії для переведення, які були вільними на ДП «Костопільський військовий лісгосп» або ВП «Волинський військовий лісгосп», до якого приєднувалося ДП «Костопільський військовий лісгосп», станом на 20.04.2021 року або з`явилися в період з 20 квітня по 22 червня 2021 року

Крім того, згідно наказу №43 від 20.04.2021 р. відповідач попередив 58 працівників ДП «Костопільський військовий лісгосп» про майбутнє вивільнення з 21.06.2021 р. за п.1 ст.40 КЗпП України під особистий підпис, у т.ч. і позивачку ОСОБА_3 .

У вказаному наказі також не було запропоновано працівникам, посади яких скорочувалися, інші вакантні посади для переведення, хоча такі вакансії існували. Тобто відповідач не виконав обов`язку щодо надання пропозицій позивачці про всі наявні на підприємстві вакансії, які з`явилися на протязі часу з 20 квітня по 22 червня т2021 року і які існували на день звільнення.

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що ОСОБА_3 не працювала на ДП «Волинський військовий лісгосп» і тому не було підстав пропонувати їй роботу на вказаному підприємстві, оскільки припинення юридичної особи ДП «Костопільський військовий лісгосп» відбулось шляхом приєднання його до ДП «Волинський військовий лісгосп», який є правонаступником відповідача, що вбачається із наказу Міністерства оборони України №93 від 13 квітня 2021.

Крім того встановлено, що ОСОБА_3 являється членом первинної профспілкової організації працівників Збройних сил України «ДП Костопільський військовий лісгосп».

Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з частиною третьою статті 22 "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обгрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

При цьому, вирішуючи питання про поновлення позивача на роботі суд враховує, що наказ про скорочення чисельності і штату працівників у зв`язку із припиненням юридичної особи ДП «Костопільський військовий лісгосп» відсутній, а станом на 15.09.2022, Державне підприємство «Костопільський військовий лісгосп» перебуває в стані припинення, проте відомості про його правонаступника відсутні, що вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.09.2022 №26.

Відтак суд дійшов переконливого висновку, що відповідачем не дотримано вимог ч.3 ст. 49-2 КЗПП України при звільненні позивачки, що є підставою для визнання незаконним та скасування наказу ДП «Костопільський військовий лісгосп» №74-к від 18.06.2021 року про звільнення ОСОБА_3 старшого бухгалтера з 22.06.2021 у зв`язку з скороченням чисельності та поновлення останньої на роботі в ДП "Костопільський військовий лісгосп" на посаді старшого бухгалтера, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розмір такого стягнення визначається відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N100.

Так середньоденна заробітна плата позивачки, з урахуванням заробітної плати позивачки за останні два місяці перед звільненням, згідно довідки ДП «Костопільський військовийлісгосп» від 24.06.2021 №31 склала 1062,15 грн. (24974,03+17512,00=42486,03 грн. : 40 роб, днів в квітні, травні).

Крім того, з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_3 з 25 лютого 2022 року призначено на посаду бухгалтера (2 категорії) фінансово-економічної служби, ВОС-900053А, шпк старший солдат з посадовим окладом 3000 гр. на місцяь.

Таким чином, враховуючи, що позивачку було звільнено з 22.06.2021, з врахуванням кількості днів вимушеного прогулу зокрема до моменту її працевлашутвання, то середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період з 22.06.2021 по 25.02.2022 року включно становить 182689,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд враховує наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення понесених ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи: договір №56/21 від 02.07.2021 про надання правничої допомоги з адвокатським бюро «Євгеюка Олександра», квитанція до прибуткового касового ордера №22/21 від 05.07.2021 на суму 5600 грн є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

Відтак, враховуючи критерій розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що вказана сума витрат на правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_3 до Державного підприємства "Костопільський військовий лісгосп" про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 74-к від 18.06.2021 року про звільнення ОСОБА_3 , старшого бухгалтера, з 22.06.2021 року у зв`язку з скороченням чисельності та штату, п.1 ст.40 КЗпП України

Поновити ОСОБА_3 на роботі в ДП "Костопільський військовий лісгосп" на посаді старшого бухгалтера з 22 червня 2021 року.

Стягнути з ДП "Костопільський військовий лісгосп" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 182689 (сто вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят дев"ять) грн. 80 коп. за вирахуванням загальнообов"язкових податків і зборів.

Стягнути з ДП "Костопільський військовий лісгосп" на користь ОСОБА_3 судові витрати на отримання правничої допомоги в сумі 5600 (п`ять тисяч шістсот) грн.

Стягнути з ДП "Костопільський військовий лісгосп" на користь держави судовий збір в сумі 2481 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скаргана рішеннясуду подаєтьсяпротягом тридцятиднів здня йогопроголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: Державне підприємство «Костопільський військовий лісгосп» (місце знаходження: м.Костопіль Рівненської області, вул.Рівненська 70), .
Повне рішення виготовлено 27 жовтня року.

СуддяП. В. Олійник