Провадження № 22-ц/4808/1072/22
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Баркова В.М., Пнівчук О.В.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника апелянта,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Couette Kevin Antoine Dominique ( ОСОБА_1 ) до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: АТ Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкодиза апеляційною скаргою представника Couette Kevin Antoine Dominique ( ОСОБА_1 ) на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 серпня 2022 року під головуванням судді Шамотайла О.В. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року представник Couette Kevin Antoine Dominique ( ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: АТ Страхова Група «ТАС», про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 13.07.2021 сталася ДТП з вини водія - ОСОБА_2 .. Відповідач не бажав добровільно відшкодувати заподіяну шкоду автомобілю позивача Рено Трафік д.н.з. НОМЕР_1 , а тому на підставі ст.1187, 1192 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 31 393,86 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні позову Couette Kevin Antoine Dominique ( ОСОБА_1 ).

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим і підлягає скасуванню. Рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції не звернув уваги, що різниця між виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП викликана у тому числі і законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме з врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Вважає, що саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженнями ТЗ та ДТП та вина відповідача підтверджується матеріалами справи, а саме схемою місця ДТП, протоколом про адміністративне правопорушення та постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.10.2021р.

Реальні збитки, які було понесено позивачем у розмірі 86 368 грн, підтверджуються актом виконаних робіт № СРБ0025541 від 11.08.2021 року.

Апелянт вказує на те, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП є більшою ніж розмір фактичного страхового відшкодування, тому на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування коефіцієнту зносу) та отриманим страховим відшкодуванням, яка становить 31 393,86 грн.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення яким позов задовольнити повністю і судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач та третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Представник апелянта, апеляційну скаргу підтримав з мотивів наведеній у ній.

ОСОБА_2 , представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: АТ Страхова Група «ТАС» в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, не встановлено, що мав місце випадок, передбачений у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія апеляційного суду не погоджується.

Встановлено, що на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів ОСОБА_2 було застраховано в АТ "Страхова Група "ТАС" транспортний засіб Нісан Рог, д.н.з. НОМЕР_2 , поліс № АТ659888 від 18.06.2021 (а.с.25).

ОСОБА_2 13.07.2021 о 14 год. 50 хв. у м.Івано-Франківську по вул. С. Бандери, 7-А, керуючи транспортним засобом Нісан Рог д.н.з НОМЕР_2 при виїзді на нерегульоване перехрестя вулиць Сірка-Бандери не надав перевагу в русі транспортному засобу Рено Трафік д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі та допустив зіткнення з ним, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень та завдано матеріальні збитки.

Вказані обставини були встановлені постановою суду від 12.10.2021, яка набрала законної сили 22.10.2021(а.с. 24).

З встановлених у справі обставин убачається, що ПАТ «Страхова група «ТАС» у листі з вих. №03406/0121 від 19.11.2021 представнику позивача зазначила, що автомобіль ОСОБА_2 був застрахований в АТ "Страхова Група «ТАС». Згідно акту виконаних робіт №СРБ0025541 від 11.08.2021 матеріальний збиток, завданий власнику Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_3 , складає 86 368 грн (вартість замінених складових 67 138,28 грн, вартість робіт 11 883,6 грн, вартість матеріалів 7 346,12 грн), а з урахуванням зносу сума страхового відшкодування становить 54 974,14 грн (86 368 грн 31 393,86 грн), яка і була виплачена на рахунок позивача 02.09.2021 (а.с.25).

Саме різницю в сумі 31 393,86 грн, яка становить саме коефіцієнт зносу замінених складових (0,4676) і просить позивач стягнути з відповідача.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди - однин із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статті 16 ЦК України.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Важливим елементом доказування підстав для стягнення шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою потерпілої сторони. Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

При цьому, з урахуванням визначених господарсько-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності судочинства, позивач звільняється від обов`язку доказування вини відповідача у заподіянні шкоди.

Частиною 2 статті 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку із наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних обставин (аналогічна усталена правова позиція наведена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 686/10520/15, від 08.05.2018 у справі № 922/2026/17, від 21.09.2018 у справі № 910/19960/15).

Відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Відповідно до ст. 1192 ЦК України така особа має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими,якщо це встановлено договором.

Згідно із ст. 1194 цього Кодексу особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 24 червня 2020 року (справа №686/1914/16-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавала шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ст. ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Вартість відновлювального ремонту КТЗ (колісного транспортного засобу) визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №910/3867/16 та від 14 травня 2018 року у справі №910/5092/17.

За вищенаведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у повному обсязі не з`ясував обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди заданої ДТП.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків,викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга представника Couette Kevin Antoine Dominique (Куета Кевіна Антуана Домініка) є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду слід скасувати з ухваленням нового судового рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 31 393,86 грн, які дорівнюють коефіцієнту зносу замінених позивачем складових частин належного йому транспортного засобу.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості,виходячи з конкретних обставин справи.

На підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн представником позивача надано наступні докази: копія додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги від 14 вересня 2021 №14/09/21; копія квитанції до прибуткового касового ордера №16/08/22 від 16.08.2022.

Зважаючи на викладене, обставини справи та її складність, наявність доказів фактичного понесення позивачем витрат на правову допомогу у заявленому розмірі, суд надходить до висновку про те, що позивачем доведено понесення витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 3 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальній сумі 2 270 грн за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Couette Kevin Antoine Dominique (Куета Кевіна Антуана Домініка)задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 01 серпня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Couette Kevin Antoine Dominique ( ОСОБА_1 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_2 місце проживання: ( АДРЕСА_2 , муніципалітет Кон-ла-Віль, регіон Іль-де-Франс, департамент Сена і Марна, Франція, що діє на підставі паспорта громадянина Французької республіки № НОМЕР_5 ) 31 393,86 грн (тридцять одну тисячу триста дев`яносто три гривні 86 коп.) матеріального збитку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Couette Kevin Antoine Dominique ( ОСОБА_1 ) 908 грн понесених витрат по оплаті судового збору в суді першої інстанції та 1 362 грн витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги, 3 000 грн на професійну правничу допомогу.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.М. Барков

О.В. Пнівчук