№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9830/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Мельника Я.С., Шебуєвої В.А.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу голови Незалежної професійної спілки працівників Білоцерківської станції екстреної медичної допомоги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року про повернення позовної заяви Незалежної професійної спілки працівників Білоцерківської станції екстреної медичної допомоги до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_3, третя особа: заступник генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_4, про визнання бездіяльності протиправною та нечинним колективного договору, постановлену у складі судді Макаренко І.О., у цивільній справі №761/36714/21, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Незалежна професійна спілка працівників Білоцерківської станції екстреної медичної допомоги звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_3, третя особа: заступник генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_4., про визнання бездіяльності протиправною та нечинним колективного договору. Просила визнати бездіяльність генерального директора Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_3 щодо невжиття заходів з включення до складу робочої комісії з розробки проекту колективного договору однієї із сторін колективних переговорів протиправною та визнати нечинним колективний договір між КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та трудовим колективом КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», схвалений Конференцією трудового колективу 22 липня 2021 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року позовну заяву Незалежної професійної спілки працівників Білоцерківської станції екстреної медичної допомоги повернуто особі, яка її подала.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду голова Незалежної професійної спілки працівників Білоцерківської станції екстреної медичної допомоги ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відкрити провадження у справі. Зазначає, що позивач, вимагаючи визнати бездіяльність генерального директора КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_3 щодо невжиття заходів з включення до складу робочої комісії з розробки проекту колективного договору однієї із сторін колективних переговорів протиправною, використав право на судовий порядок розгляду колективних трудових спорів, яке встановлене ст. 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Інша позовна вимога є похідною від зазначеної. Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви позивачу у зв`язку з тим, що позивачем не було вжито обов`язкових заходів досудового врегулювання спору.

15 вересня 2022 року представник Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Прокопенко П.С. подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки мають право звертатись до суду, зокрема, щодо порушення роботодавцем умов колективного, якщо роботодавець відмовився їх усунути у тижневий термін. Зі змісту позовних вимог вбачається, що вони пов`язані не з порушенням відповідачем умов колективного договору, а з ймовірним порушенням порядку укладення колективного договору. Відтак, для таких спорів передбачено примирно-третейський порядок їх вирішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, позивачем не було вжито обов`язкових заходів досудового врегулювання спору, оскільки до колективних трудових спорів застосовується примирно-третейський порядок вирішення, правовий механізм якого визначено Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів). А тому, з урахуванням положень п. 7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає поверненню.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такої ухвали суду першої інстанції.

Як вбачається із змісту позовної заяви, Незалежна професійна спілка працівників Білоцерківської станції екстреної медичної допомоги просила визнати бездіяльність генерального директора КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_3 щодо невжиття заходів з включення до складу робочої комісії з розробки проекту колективного договору однієї із сторін колективних переговорів протиправною та визнати нечинним колективний договір між КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» та трудовим колективом КНП КОР «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», схвалений Конференцією трудового колективу 22 липня 2021 року.

Тобто предметом позову є вирішення питання порушення законних прав та інтересів позивача через не залучення його до розробки проекту колективного договору, а також захист інтересів позивача як профспілкової організації у сфері трудових правовідносин та інтересів працівників.

Правові й організаційні засади функціонування системи заходів з вирішення колективних трудових спорів (конфліктів), здійснення взаємодії сторін соціально-трудових відносин у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів), що виникли між ними врегульовано Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Встановлені цим Законом норми поширюються на найманих працівників та організації, утворені ними відповідно до законодавства для представництва і захисту їх інтересів, і на роботодавців, організації роботодавців та їх об`єднання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» колективний трудовий спір (конфлікт) - це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо: встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; укладення чи зміни колективного договору, угоди; виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень; невиконання вимог законодавства про працю.

Сторонами колективного трудового спору на виробничому рівні є наймані працівники (окремі категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації чи їх структурних підрозділів або первинна профспілкова чи інша уповноважена найманими працівниками організація та роботодавець (ст. 3 вказаного Закону).

Положеннями ст. 7 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» передбачено, що розгляд колективного трудового спору (конфлікту) з питань укладення чи зміни колективного договору, угоди здійснюється примирною комісією, яка складається із представників сторін та утворюється за ініціативою однієї із сторін - на виробничому рівні - у триденний строк з моменту виникнення колективного трудового спору (конфлікту) з однакової кількості представників сторін. У разі потреби примирна комісія: залучає до свого складу незалежного посередника; консультується із сторонами колективного трудового спору (конфлікту), центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та іншими заінтересованими органами.

Колективні трудові спори (конфлікти) розглядаються виробничою примирною комісією у п`ятиденний, з моменту утворення комісій строк. За згодою сторін ці строки можуть бути продовжені.

Рішення примирної комісії оформляється протоколом та має для сторін обов`язкову силу і виконується в порядку і строки, які встановлені цим рішенням.

При цьому, згідно зі ст. 13 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», жодна із сторін колективного трудового спору (конфлікту) не може ухилятися від участі в примирній процедурі і зобов`язані використати для врегулювання колективного трудового спору (конфлікту) всі можливості, не заборонені законодавством.

Якщо примирні органи не змогли врегулювати розбіжності між сторонами, причини розбіжностей з обґрунтуванням позицій сторін у письмовій формі доводяться до відома кожної із сторін колективного трудового спору (конфлікту).

У цьому разі наймані працівники або уповноважений ними орган чи професійна спілка мають право з метою виконання висунутих вимог застосовувати усі дозволені законодавством засоби, крайнім з яких, відповідно зі ст. 17 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» та ст. 44 Конституції України - є право на страйк.

Судовий порядок розгляду колективних трудових спорів (конфліктів) процесуальним законодавством та Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» передбачено у таких випадках: розгляд заяви власника або уповноваженого ним органу про визнання страйку незаконним (ст. 23 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)»); розгляд заяви Національної служби посередництва і примирення про вирішення колективного трудового спору (конфлікту) у випадках, передбачених ст. 24 цього Закону, і коли сторонами не враховано рекомендації Національної служби посередництва і примирення щодо вирішення колективного трудового спору (конфлікту) (ст. 25 вказаного Закону); оскарження профспілками неправомірних дій або бездіяльності посадових осіб, винних у порушенні умов колективного договору чи угоди (ч. 5 ст. 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»); невиконання роботодавцем обов`язку щодо створення умов діяльності профспілок, регламентованих колективним договором (ч. 2, 4 ст. 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»).

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Колективні трудові спори, на відміну від індивідуальних - це спори непозовного провадження між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом, в яких йдеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин. А тому, до таких спорів застосовується примирно-третейський порядок вирішення, правовий механізм якого визначено Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Така позиція відповідає висновкам Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 479/58/19 (провадження №61-7495св19), у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 210/3062/20 (провадження №61-17428св20), та висновкам Великої Палати верховного Суду у постанові від 01 жовтня 2019 року у справі № 916/2721/18 (провадження № 12-64гс19).

Враховуючи, що предметом позову є вирішення питання порушення законних прав та інтересів позивача через не залучення його до розробки проекту колективного договору, а також захист інтересів позивача як профспілкової організації у сфері трудових правовідносин та інтересів працівників, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви особі, яка її подала.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга голови Незалежної професійної спілки працівників Білоцерківської станції екстреної медичної допомоги ОСОБА_1. підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу голови Незалежної професійної спілки працівників Білоцерківської станції екстреної медичної допомоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді