Справа № 147/885/22
Провадження № 2/147/326/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Борейко О. Г.,

із секретарем Подолян Т. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

встановив:

21 вересня 2022 року до суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за період якого у них народилося двоє спільних дітей: син ОСОБА_3 (повнолітній), ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. 19 жовтня 2012 року даний шлюб було розірвано. Відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей до досягнення дітьми повноліття в розмірі 500 грн щомісячно на кожну дитину, відповідно до рішення суду №225/1653/12 від 22.10.2012. Позивач вказує, що на даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням суду, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. На даний час їх неповнолітня донька ОСОБА_4 активно розвивається та навчається у навчальному закладі «Вінницький центр професійно-технічної освіти технології та дизайну». На час воєнного станув Україні перебуває на дистанційному навчанні, що зумовило нові потреби, а саме забезпечення технічними засобами для навчання (комп`ютер, телефон, доступ до мережі інтернет, принтер, тощо), а тому потребує значно більшого фінансового забезпечення та догляду (матеріальних коштів). Відповідач залишив дітей без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні дітей. Також, ОСОБА_2 постійно приховує розмір своїх доходів, а належної матеріальної допомоги не надає. ОСОБА_1 самостійно власними силами, намагається матеріально забезпечувати дітей, однак на даний час вона є безробітньою, а неодноразові прохання стосовно допомоги у матеріальному забезпеченні не дали результату.

Зважаючи на викладене, оскільки на момент звернення до суду з цим позовом між сторонами не досягнути згоди з приводу способу виконання свого обов`язку утримувати неповнолітню дитину, позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей з твердої грошової суми у розмірі по 500 грн щомісячно на кожну дитину на суму ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав заяву у якій повідомив, що не може приймати участь в судовому процесі в зв`язку з тим, що на даний час знаходиться на службі у ЗСУ, а тому не заперечує щоб рішення суду було на користь ОСОБА_1 .

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19.10.2012, що підтверджується копією рішення суду від 19.10.2012 у справі ;225/1654/12 (а.с. 8)

За час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Летківською сільською радою Тростянецького району Вінницької області (а.с. 9).

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.10.2012 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 12.09.2012 (а.с. 11).

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вимог ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 Сімейного Кодексу Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Вирішуючи питання щодо збільшення розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки, суд приймає до уваги, що дитина проживає з позивачем і фактично тягар її утримання лежить на ОСОБА_1 . Також суд враховує ту обставину, що ОСОБА_4 навчається у навчаьному закладі та потребує додаткового матеріального забезпечення, і дані докази відповідачем не спростовані.

Тому, беручи до уваги те, що відповідач не заперечує проти позовних вимог, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки і суд вважає за можливе стягнути їх у новому розмірі в сумі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як про те просить позивач, а тому позов підлягає задоволенню.

Так, згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Таким чином, аліменти на утримання дитини у новому розмірі підлягають стягненню від дня набрання чинності даним рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З огляду на викладене необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 76, 81, 133, 141 ,247, 259, 264, 268, 272 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.12.2012 та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання цим рішенням законної сили і проводити до повноліття дитини, припинивши з цього моменту стягнення аліментів за рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.10.2012 в цивільній справі №225/1653/12.

Виконавчий лист Тростянецького районного суду Вінницької області, виданий по справі №225/1653/12 - відкликати, після набрання рішенням законної сили.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. Г. Борейко