ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/6241/21 Номер провадження 22-ц/814/2265/22Головуючий у 1-й інстанції Баркова Н.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом державного підприємства «Державна циркова компанія України» до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння

третя особа: Міністерства культури та інформаційної політики України

за апеляційною скаргою Крат Юлії Михайлівни в інтересах державного підприємства «Державна циркова компанія України»

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 вересня 2021 року, прийнятої під головуванням судді Баркової Н.В. в м.Харкові, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ДП «Державна циркова компанія України» звернулася до суду з даним позовом.

Просили скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлову будівлю літ.Е-1, площею 56.8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та витребувати у ОСОБА_1 на користь позивача зазначену нежитлову будівлю.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 вересня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом державного підприємства «Державна циркова компанія України» до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Зобов`язано Управління Державної казначейської служби в Україні в Новобаварському районі м.Харкова повернути Державному підпрємству «Державна цркова компанія України» судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення №1494 від 29.97.2021 року у сумі 3 000 грн.

Ухвала суду обґрунтована наявністю суб`єктного складу спору, притаманного господарським справам, у зв`язку з тим, що право власності за оспорюваним об`єктом зареєстроване ФОП ОСОБА_1 як за юридичною особою.

Ухвалу оскаржила адвокат Крат Ю.М., в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Жовтневого районного суду м.Харкова.

Вважає, що право приватної власності на спірне майно зареєстроване за ОСОБА_1 саме як за фізичною особою, а не фізичною особою підприємцем.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Харківського апеляційного суду.

Справу передано на розгляд до Полтавського апеляційного суду.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання судових повідомлень учасникам справи на їх електронні адреси, а відповідач - шляхом оголошення про виклик, розміщеного на офіційному сайті суду.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

З матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2021 року на адресу Жовтневого районного суду м.Харкова надійшла позовна заява ДП «Державна циркова компанія України» про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, де відповідачем вказаний ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації з державного реєстру речових правна нерухоме майно, державну реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірну нежитлову будівлю літ. Е-1, площею 56.8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 на підставі рішення Третєйського суду від 19.12.2006 року та ухвали про виправлення помилки у рішенні від 12.01.2007 року, ухвали про визнання рішення третейського суду та видачу наказу від 18.01.2007 року і наказу від 19.01.2007 року Господарського суду Харківської області.

Районний суд, відмовляючи у відкритті провадження, свою ухвалу мотивував тим, що враховуючи суб`єктний склад учасників справи та зміст правовідносин сторін, оскільки у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились правомочності права власності, а позивач ДП «Державна циркова компанія України» претендує на спірну будівлю з посиланням на наявність права господарського відання, зазначені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки стосуються господарської діяльності.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція адміністративних, господарських та цивільних судів, це ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, у ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна, або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Звідси можна дійти висновку, що загальні (цивільні) суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Іншими словами, законодавець запровадив такі правила розмежування юрисдикції судів: загальна (цивільна) юрисдикція є всеохоплюючою; якщо справа не віднесена до юрисдикції інших (адміністративних чи господарських) судів, то вона підлягає розгляду загальним (цивільним) судом. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх постановах вказувала критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Разом з тим, згідно зі ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

З огляду на положення ч. 1 ст. 20 ГПК України а також ст.ст. 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Аналіз змісту та підстав вищевказаного позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо належності і витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна - нежитлової будівлі літ.Е-1, площею 56.8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представник ДП «Державна циркова компанія» наголошувала, що позивач заявляє свої позовні вимоги до відповідача як до фізичної особи, адже ФОП ОСОБА_1 припинив свою діяльність і справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Однак, як вбачається з матеріалів даного позову, відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірну нежитлову будівлю літ. Е-1, площею 56.8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 на підставі рішення Третейського суду від 19.12.2006 року та ухвали про виправлення помилки у рішенні від 12.01.2007 року, ухвали про визнання рішення третейського суду та видачу наказу від 18.01.2007 року і наказу від 19.01.2007 року Господарського суду Харківської області, зазначеними рішеннями встановлено, що ОСОБА_1 набув право власності на вказану будівлю за рішенням Третейського суду саме як ФОП ОСОБА_1 (а.с.35).

За змістом ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст.ст. 202-208 ГК України, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Вказане відповідає правовим висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним 13.02.2019 року у процесуальному рішенні за результатом розгляду справи № 910/8729/18, провадження № 12-294гс18, від 05 червня 2019 року у справі № 904/1083/18 (провадження № 12-249гс18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 127/23144/18 (провадження № 14-460цс19).

Разом з тим, позивач ДП «Державна циркова компанія України» стверджує, що саме йому на праві господарського відання належить спірна нежитлова будівля і просить витребувати її з чужого незаконного володіння відповідача, скасувати державну реєстрацію.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зважаючи на вищевикладені положення процесуального закону, враховуючи суб`єктний склад учасників справи та зміст правовідносин сторін, а саме те, що у відповідача із втратою статусу як ФОП не припинились правомочності власника майна, а позивач ДП «Державна циркова компанія України» претендує на спірну будівлю з посиланням на наявність права господарського відання, вірно визначив, що зазначені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Крат Юлії Михайлівни в інтересах державного підприємства «Державна циркова компанія України» залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 17 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.11.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна