Справа №489/2033/21
Провадження №2/489/197/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Підгайною Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Управління комунального майна Миколаївської міської ради, треті особи комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток», Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Миколаївська управляюча компанія» про визнання права проживання та користування кімнатою у гуртожитку

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право проживання та користування на законних підставах кімнатою у гуртожитку АДРЕСА_1 , що знаходиться на 5 поверсі 5-ти поверхового гуртожитку та має житлову площу 18,3 кв. м. Мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 2006 року. Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_2 , 2004 року народження. Під час перебування у шлюбі, за дорученням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.12.2006 № 15302/05-11-04, було здійснено реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 та членів його родини (позивачів по справі), на один рік, у кімнаті АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 зареєстрована у вищевказаній кімнаті з 08.02.2007 по 08.02.2008 та з 13.03.2008 по теперішній час, що підтверджується відповідними довідками про реєстрацію місця проживання особи з Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради. ОСОБА_2 зареєстрована у вказаній кімнаті з 13.03.2008 по теперішній час. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано з 12 вересня 2012 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва. 07 червня 2014 року рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва визнано ОСОБА_3 таким, що витратив право користування кімнатою АДРЕСА_1 . 08 січня 2019 року між ОСОБА_1 та КП СКП «Гуртожиток» укладено Договір 1 найму житлового приміщення щодо кімнати АДРЕСА_1 . Позивачка ОСОБА_1 має намір реалізувати своє право на приватизацію кімнати у гуртожитку разом зі своєю донькою ОСОБА_2 , у зв`язку з чим звернулася до Управління комунального майна Миколаївської міської ради з відповідною заявою. 22 квітня 2020 року позивачка отримала відповідь, відповідно до якої, зокрема, останній необхідно надати ордер на житло та відомості щодо правових підстав заселення в кімнату з 13.03.2008 по теперішній час. Проте, у позивачів не має в наявності ордеру на житло, в позасудовому порядку отримати вказаний документ не має можливості.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що відповідно до довідки з КП СКП «Гуртожиток» № 507 від 18.06.2020, позивачка ОСОБА_1 була зареєстрована у спірній кімнаті гуртожитку тимчасово з 08.02.2007 по 08.02.2008, що також підтверджується копією листа виконавчого комітету Миколаївької міської ради № 15302/05-11-04 від 26.12.2006, в якому КП СКП «Гуртожиток» доручено зареєструвати позивачку у даній кімнаті терміном на 1 рік. В доданих до позову документах відсутня копія спільного рішення адміністрації підприємства з профспілковим комітетом, копія спеціального ордеру, а також відсутні відомості щодо правових підстав заселення в кімнату АДРЕСА_1 з 13.03.2008 по теперішній час. На підтвердження правових підстав заселення до гуртожитку позивачем надано лист ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» від 05.08.2020 № 2105/01/23. Проте, вказаний лист не підтверджує правових підстав заселення, оскільки на підставі звернення ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в 2006 році ОСОБА_3 з сім`єю було заселено в кімнату АДРЕСА_1 тимчасово з 08.02.2007 по 08.02.2008. Таким чином, позивач не довела, що вона вселена до гуртожитку на правових підставах, визначених Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку».

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити. Вказує, що у позивача не існує ніякого обов`язку зберігати копію ордеру і вона не несе відповідальність за халатність тих чи інших органів, установ, організацій у разі зникнення архівних документів. Ні підприємство, ні орган місцевого самоврядування не зберегли ордер (спеціальний ордер) на вселення. Позивачі не самоправно зайняли приміщення у гуртожитку, а на підставі рішення підприємства на якому працював чоловік позивачки ОСОБА_1 та за дорученням органу місцевого самоврядування спочатку на обмежувальний термін, а потім на постійній основі. Ордер на вселення в кімнату у гуртожитку видавався чоловіку ОСОБА_1 , але не зберігся як документ суворої звітності відповідальними органами, оскільки був знищений за закінченням терміну зберігання. Між ОСОБА_1 та ТОВ «Перша Миколаївська управляюча компанія» укладено Договір № 30 найму житлового приміщення у гуртожитку. Також позивачами сплачуються всі комунальні послуги та необхідні платежі за користування кімнатою у гуртожитку.

Ухвалою суду від 07.04.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.11.2021, закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Сторони у судове засідання не з`явились. Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив.

При вирішенні питання щодо можливості проведення судового розгляду цивільної справи за відсутністю сторін, суд керується тим, що сторони скористались процесуальними правами на подання заяв по суті справи, клопотань про проведення експертизи, витребування доказів, тощо. Також бере до уваги тривалість розгляду, належність повідомлення сторін та учасників справи, необхідність дослідження додаткових доказів, окрім тих, що наявні в матеріалах цивільної справи, допиту свідків, тощо.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, тому судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно приписів ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2006 року. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.09.2012.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до листа першого заступника міського голови Миколаївської міської ради від 26.12.2006 за № v-18825, доручено надати реєстрацію на один рік кімнату АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 . Склад сім`ї 3 особи (він, дружина, донька).

Судом встановлено, що довідкою форми № Б Спеціалізованого комунального підприємства Гуртожиток, підтверджено, що в кімнаті АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с 40).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.08.2014 року ОСОБА_3 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнатою АДРЕСА_2 . Рішення суду набрало законної сили 18.08.2014 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєві від 03.10.2014 року виправлено описки в рішенні суду від 07.08.2014 року по цивільній справі № 2/489/2125/14, а саме по тексту рішення помилково вказано адресу житлового приміщення « АДРЕСА_3 » змінено на вірну « АДРЕСА_4 », помилково вказане прізвище « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_5 » та ім`я дитини « ОСОБА_6 » на вірне « ОСОБА_7 ».

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.11.2018, визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнатою АДРЕСА_1 .

Згідно довідки КП СКП «Гуртожиток» від 18.06.2020, за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 тимчасово з 08.02.2007 по 08.02.2008, з 13.03.2008 реєстрація постійна разом з донькою.

Як вбачається з довідок про реєстрацію місця проживання особи з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 18.03.2021, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 з 13 березня 2008 року по теперішній час, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 з 13 березня 2008 року по теперішній час (а.с. 32, 33).

08 січня 2019 року між Комунальним підприємством «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток» та ОСОБА_1 укладено Договір 1 найму житлового приміщення у гуртожитку, а саме: кімнати АДРЕСА_1 .

З виписок по особовому рахунку № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 17.09.2020, вбачається, що ОСОБА_1 присвоєно особовий рахунок на сплату комунальних послуг по квартирній платі за адресою: АДРЕСА_4 . Склад сім`ї 2 особи.

Основним квартиронаймачем кімнати АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується розрахунковими книжками про сплату комунальних послуг (а.с 46-48).

Згідно Акта обстеження займаного приміщення КП СКП «Гуртожиток» від 30.01.2019 за вих. № 09, за адресою: АДРЕСА_4 проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 08.02.2007 року. Вказаний факт підтверджено мешканцями гуртожитку та довідкою про займані житлові приміщення у гуртожитку та про осіб, які в них зареєстровані, проживають, тимчасово відсутні, за якими зберігається право на житло КП СКП «Гуртожиток» від 30.01.2019 за вих. № 180 (а.с. 42, 43).

Позивачка зазначає, що з метою реалізації свого права на приватизацію кімнати у гуртожитку АДРЕСА_1 , вона разом зі своєю донькою ОСОБА_2 , звернулися до Управління комунального майна Миколаївської міської ради з відповідною заявою.

Відповідно до листа Управління комунального майна Миколаївської міської ради від 02.05.2019 за вих. № 16/10.01-35/19, питання приватизації Дорожон Т.А. кімнати АДРЕСА_1 не погоджено відділом обліку та розподілу житла Миколаївської міської ради, оскільки не вбачається постійне проживання … у зазначеній кімнаті.

19 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Першого заступника міського голови Криленко В.І. з заявою про видачу ордеру на кімнату АДРЕСА_1 .

Як вбачається з листа виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 08.07.2020 за вих. № 3651/02.02.01-40/14/20, ОСОБА_1 відмовлено у видачі ордеру на кімнату АДРЕСА_1 , зокрема, у зв`язку з тим, що в доданих до звернення документах відсутня копія спільного рішення адміністрації підприємства з профспілковим комітетом, копія спеціального ордеру, а також відсутні відомості щодо правових підстав заселення в кімнату АДРЕСА_1 з 13 березня 2008 року по теперішній час.

З листа ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» від 05.08.2020 за вих. № 2105/01/23, вбачається, що ОСОБА_3 , працював на підприємстві ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» з квітня 2005 року по червень 2014 року на посаді слюсаря з обслуговування теплових мереж. Наприкінці 2006 року адміністрація та профспілковий комітет підприємства зверталися з клопотанням до Міськвиконкому щодо надання можливості заселення та проживання ОСОБА_3 у гуртожитку по АДРЕСА_4 . Весь перелік необхідних документів був поданий. Рішення Міськвиконкому по заселенню та проживанню було позитивним. Оригінали документів з розгляду цього питання на підприємстві не збереглися.

11 серпня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Першого заступника міського голови Криленко В.І. з заявою про видачу ордеру на кімнату АДРЕСА_1 з наданням листа ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» від 05.08.2020 за вих. № 2105/01/23 (а.с 53).

Згідно листа виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27.11.2020 за вих. № 6810/02.02.01-40/14/20, надати рішення виконавчого документа Миколаївської міської ради про заселення кімнати АДРЕСА_1 та надання дозволу на реєстрацію за зазначеною адресою ОСОБА_3 не має можливості, оскільки листування з підприємствами, що належать до комунальної власності міста, організаціями ЖКГ, ЖЕКами з основних питань діяльності виконавчих органів міської ради, зберігаються протягом 5 років на підставі Переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій та підприємств, із зазначенням термінів зберігання документів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 12.04.2012 № 578/5. Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради в період 08.12.2007 по 13.03.2008 не приймалося рішення про постійну реєстрацію в кімнаті АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Згідно зі статтею 61 ЖК Української РСР користування житловим приміщенням у будинках державного й громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до вимог статті 128 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Згідно правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-2556цс16, ордер на жилу площу в гуртожитку може бути видано лише на вільну жилу площу за спільним рішенням адміністрації та відповідного профспілкового комітету підприємства, установи організації, і цей ордер є єдиною підставою для вселення в жиле приміщення.

Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

При цьому суд враховує, що за положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно статті 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

У пункті 36 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» (заява № 58255/00) суд визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання житлом, що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання.

Слід зазначити, що у своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, як дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Принцип пропорційності у розумінні ЄСПЛ полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазначає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

З листа ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» від 05.08.2020 за вих. № 2105/01/23, вбачається, що ОСОБА_3 , працював на підприємстві ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» з квітня 2005 року по червень 2014 року на посаді слюсаря з обслуговування теплових мереж. Наприкінці 2006 року адміністрація та профспілковий комітет підприємства зверталися з клопотанням до Міськвиконкому щодо надання можливості заселення та проживання ОСОБА_3 у гуртожитку по АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

До членів сім`ї наймача належать чоловік/дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом статті 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК УРСР, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем.

У осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК УРСР).

Повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача (частина перша статті 106 ЖК УРСР).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2006 року.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що довідкою форми № Б Спеціалізованого комунального підприємства Гуртожиток, підтверджено, що в кімнаті АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Тобто, позивачі були вселені до кімнати АДРЕСА_1 , як члени сім`ї наймача ОСОБА_3 .

Позивачка ОСОБА_1 маючи намір реалізувати своє право на приватизацію кімнати у гуртожитку, разом зі своєю донькою ОСОБА_2 , звернулася до Управління комунального майна Миколаївської міської ради з відповідною заявою.

З доданих до матеріалів справи, доказів, вбачається, що позивачам відмовлено у проведенні приватизації кімнати АДРЕСА_1 , зокрема, оскільки позивачами не надано копії спільного рішення адміністрації підприємства з профспілковим комітетом, копії спеціального ордеру, а також відсутні відомості щодо правових підстав заселення в кімнату АДРЕСА_1 з 13 березня 2008 року по теперішній час. При цьому у видачі ордеру на кімнату позивачці також відмовлено листом ВК ММР від 08.07.2020.

Позивачі зареєстровані у кімнаті АДРЕСА_1 з 08.02.2007 по 08.02.2008 тимчасово та 13.03.2008 постійно, між ОСОБА_1 та КП «СКП «Гуртожиток» 08.01.2019 укладений договір найму спірної квартири. Позивачі користуються вказаною кімнатою безперервно з 2007 року, сплачують комунальні послуги, несуть витрати по утриманню, не втрачали зв`язок з житлом, тобто є наймачами вказаної кімнати. Законність їх вселення не оспорюється відповідачем.

За таких обставин, суд вважає, що позивачі були вселені, з дотриманням встановленого законом порядку у житлове приміщення, зареєстровані в ньому та набули, в зв`язку з цим, право користування житловим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене, а також необхідність дотримання принципу правової визначеності в правовідносинах найму житла, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання за позивачками права користування спірним нерухомим майном.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивачки ОСОБА_2 (особа яка зазначена у платіжному документі як платник) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн..

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Управління комунального майна Миколаївської міської ради, треті особи комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток», Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Миколаївська управляюча компанія» про визнання права проживання та користування кімнатою у гуртожитку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право користування кімнатою у гуртожитку АДРЕСА_1 .

Стягнути з Управління комунального майна Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривен)

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Управління комунального майна Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20, .

Третя особа: Комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток», юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 55-а, .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Миколаївська управляюча компанія», , місцезнаходження за адресою: м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 40.

Повний текст судового рішення складено «26» жовтня 2022 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева