Провадження № 2/522/744/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю «Златоград», третя особа виконавчий комітет Одеської міської ради про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом у якому з урахуванням уточнень позовних вимог від 07.12.2020 року та від 19.03.2021 року просить:

1. Визнати ОСОБА_1 інвестором будівництва трьох кімнатної квартири АДРЕСА_1 та однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

2. Скасувати відносно ОСОБА_2 державну реєстрацію на квартиру АДРЕСА_3 та скасувати відносно ОСОБА_3 державну реєстрацію на квартиру АДРЕСА_4 .

3. Витребувати у ОСОБА_2 на користь позивачки трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_5 .

4. Витребувати від ОСОБА_3 на користь позивачки однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

5. Передати у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 , у разі неможливості (відсутності відповідача) визнати право власності на зазначені квартири.

6. Встановити порядок виконання рішення суду, який буде достатньою підставою для реєстрації за ОСОБА_1 право власності на квартири АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 .

7. Зобовязати відповідачів не перешкоджати позивачки користуватися квартирою АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 .

Мотивує вимоги тим, що 24 липня 2004 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Златоград» укладено інвестиційний договір під № 24/07И (далі Інвестиційний договір) в порядку та на умовах якого ТОВ «Златоград» зобов`язалось здійснити будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_7 , якій відповідає будівельним нормам та передати ОСОБА_1 трьох кімнатну квартиру на шостому поверху, десяти поверхового будинку загальною площею 128,9 кв.м. (будівельний номер 26) та однокімнатну квартиру на шостому поверху, десятиповерхового будинку, загальною площею 63,2 кв.м., а ОСОБА_1 зобов`язалось своєчасно внести інвестиції у вигляді грошових коштів на рахунок ТОВ «Златоград», у відповідності з Додатком № 1 до Інвестиційного договору.

Згідно п. 1 Додатку 1 до Інвестиційного договору сума договору склала 99892 доларів США, що становить еквівалент 531 425 гривень.

Пунктом 5 Додатку 1 до Інвестиційного договору ТОВ «Златоград» та ОСОБА_1 погодили наступні етапи внесення інвестицій:

- перший етап на момент укладення договору в сумі 28894 доларів США по курсу НБУ на момент внесення коштів;

- другий етап до 01 липня 2005 року в сумі 24500 доларів США по курсу НБУ на момент внесення коштів;

- третій етап на момент початку оздоблювальних робіт на Об`єкт в сумі 3698 доларів США по курсу НБУ на момент внесення коштів;

- четвертий етап на момент оздоблювальних робіт на Об`єкті в сумі 36498 доларів США по курсу НБУ на момент внесення коштів.

Відповідно до п. 5 Додатку до Інвестиційного договору ОСОБА_1 здійснила оплату за першим етапом інвестування згідно квитанції № 12 від 26 липня 2004 року на суму 153140 грн.

Відповідно до 5 Додатку до Інвестиційного договору ОСОБА_1 здійснила оплату за другим етапом інвестування згідно квитанції № 217 від 03 червня 2005 року на суму 123848 грн.

27 січня 2005 року між ТОВ «Златоград» та ТОВ «Центр-Будінвест» укладено інвестиційний контракт № 18/11 (далі - Інвестиційний контракт), предметом якого є співробітництво сторін Контракту по інвестуванню будівництва будинку по АДРЕСА_7 до введення будинку в експлуатацію.

14 березня 2005 року на виконання вимог Інвестиційного контракту ТОВ «Затоград» передав, а ТОВ «Центр-Будінвест» прийняв будівельний майданчик за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 9 разом з об`єктами нерухомості, які належали ТОВ «Златоград».

На підставі протоколу від 13 червня 2005 року ТОВ «Затоград» і ТОВ «Центр-Будінвест» здійснили розподіл між собою квартир з 3 по 9 поверхи будинку по АДРЕСА_7 , відповідно до якого до ТОВ «Златоград» перейшли права на квартири АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 .

26 вересня 2005 року між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_5 укладено договір № 25 про пайову участь у будівництві житла, а саме квартири АДРЕСА_10 .

10 січня 2006 року між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_4 укладено договір № 86 про пайову участь у будівництві житла, а саме квартири АДРЕСА_9 .

14 листопада 2011 року між ТОВ «Центр-Будінвест», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладена додаткова угода № 1 до договору про пайову участь у будівництві житла від 10 січня 2016 року, відповідно умов зазначеної додаткової угоди ОСОБА_3 прийняла на себе усі прав та обов`язки інвестора квартир АДРЕСА_11 .

На підставі додаткової угоди № 1 від 21 серпня 2007 року ТОВ «Затоград» і ТОВ «Центр-Будінвест» розірвали інвестиційний контракт № 18/11 від 27.01.2005 року, залишивши право замовника будівництва за ТОВ «Центр-Будінвест».

Після розірвання Інвестиційного контракту ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Златоград» та ТОВ «Центр-Будінвест» щодо виконання умов інвестиційного договору №24/07И від 24.07.2004 року, але ТОВ «Центр-Будінвест» не визнало інвестиційні права ОСОБА_1 та повідомило, що стосовно квартир АДРЕСА_8 та АДРЕСА_11 укладено інші договори про пайову участь у будівництві житла.

У зв`язку із невизнанням ТОВ «Центр-Будінвест» інвестиційних прав ОСОБА_1 , а також укладення нових договорів стосовно вже частково проінвестованих ОСОБА_1 майбутніх об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 звернулась за захистом своїх прав до суду.

10.05.2020 року ОСОБА_2 подала до суду клопотання та додаткові пояснення до клопотання про закриття провадження у справі у частині позовних вимог: про визнання ОСОБА_1 інвестором відповідно до інвестиційного договору №24/07И/ від 24.07.2004 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Златоград»; визнання договору про пайову участь у будівництві житла № 25 від 26.09.2005 року укладеного між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_2 стосовно квартири АДРЕСА_12 недійним; визнання договору про пайову участь у будівництві житла № 86 від 10.01.2006 року та додатку до цього договору від 11.11.2011 року укладеного між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_3 стосовно квартири АДРЕСА_13 недійним.

В обґрунтування доводів клопотання ОСОБА_2 зазначає, що постановою Одеського апеляційного суду від 12.09.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині у зв`язку із пропуском трирічного строку позовної давності.

Також у додаткових поясненнях до клопотання про закриття провадження у справі ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині: витребування у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_3 ; витребування у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_4 , посилаючись на те, що віндикаційний позов може бути пред`явлений лише власником майна, водночас ОСОБА_1 не набувала прав власності на спірні квартири, а правовстановлюючі документи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спірні квартири є чинним та в установленому законом порядку не скасовані.

25.02.2022 року ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву у якому просить: закрити провадження у частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_1 інвестором відповідно до інвестиційного договору №24/07И/ від 24.07.2004 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Златоград»; про визнання недійним договору про пайову участь у будівництві житла № 25 від 26.09.2005 року укладений між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_2 стосовно квартири АДРЕСА_12 та відмовити ОСОБА_1 у решті позовних вимог.

В обґрунтування доводів відзиву ОСОБА_3 посилається на те, що постановою Одеського апеляційного суду від 12.09.2019 року у справі № 522/23836/15-ц ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Також ОСОБА_3 вказує у відзиві, що ОСОБА_1 обрала невірний спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів, оскільки при розгляді справи № 522/23836/15-ц судом встановлено, що ТОВ «Златоград» не виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за інвестиційним договором, у зв`язку з чим належним та ефективним способом захисту прав є звернення до ТОВ «Златоград» із позовом про стягнення збитків в порядку передбаченому ст. ст. 611, 623 ЦК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2020 року у справі № 522/21738/19, провадження №2/522/94/20, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.09.2020 року закрито провадження в частині наступних позовних вимог ОСОБА_1 :

- визнати ОСОБА_1 інвестором відповідно до інвестиційного договору №24/07И/ від 24.07.2004 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Златоград»;

- визнати договір про пайову участь у будівництві житла № 25 від 26.09.2005 року укладений між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_2 стосовно квартири АДРЕСА_12 недійним;

- визнати договір про пайову участь у будівництві житла № 86 від 10.01.2006 року та додаток до цього договору від 11.11.2011 року укладений між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_3 стосовно квартири АДРЕСА_13 недійним.

Судом встановлено, що наведені позовні вимоги вже були предметом судового розгляду та постановою Одеського апеляційного суду від 12.09.2019 року у справі № 522/23836/15-ц у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині позовних було відмовлено, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі.

18.05.2020 року ОСОБА_1 подала письмові доводи проти відзиву ОСОБА_2 у яких посилається на те, що у момент укладення інвестиційного договору у ОСОБА_1 виникли майнові права на проінвестовані майбутні об`єкти нерухомого майна, які підлягають захисту на загальних підставах на рівні із захистом права власності шляхом пред`явлення віндикаційного позову.

18.05.2020 року ОСОБА_1 подала письмові доводи проти відзиву ОСОБА_3 у яких заперечувала проти закриття провадження у справі посилаючись на те, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2018 року у справі № 522/23836/15-ц, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог не має преюдиційного значення у справі, оскільки було скасовано постановою Одеського апеляційного суду від 12.09.2019 року, який прийняв постанову про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску трирічного строку позовної давності. Зважаючи на те, що рішення по суті позовних вимог у справі № 522/23836/15-ц судом апеляційної інстанції не приймалось, ОСОБА_1 зазначає, що має право на повторне звернення до суду із позовними вимогами з того ж самого предмету і тих самих підстав.

Також у письмових доводах проти відзиву ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зазначає що вимоги до ТОВ «Златоград» про відшкодування збитків можуть бути заявлені лише у разі припинення інвестиційних прав ОСОБА_1 в наслідок відмови замовника від будівництва об`єкту інвестування, але зважаючи на те, що будівництво проінвестованих об`єктів нерухомого майно завершено, підстави для відшкодування збитків відсутні.

25.11.2021 року від ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення у яких остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на відсутність правових підстав для передачі ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м. через те, що правовстановлюючі документи ОСОБА_3 на вказану квартиру на скасовані.

16.03.2022 року від ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення з урахуванням актуальних правових позицій Верховного Суду, у яких зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 14.09.2021 року № 359/5719/17, інвестор набуває майнові права після виконання умов інвестування. При цьому ухвалюючи рішення про визнання права власності на спірний об`єкт інвестування та правові наслідки цього, доцільно ретельно досліджувати обставини набуття інвестором майнових прав та здійснення будівництва об`єкта нерухомого майна.

Також у своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що матеріалами справи підтверджується і не оспорюється ОСОБА_1 , що ОСОБА_1 не в повному обсязі виконано умови оплати за інвестиційним договором, що унеможливлює судовий захист прав у обраний спосіб.

17.05.2022 року від ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення у яких остання зазначає, що інвестиційні права ОСОБА_1 на спірні об`єкти нерухомого майна припинились одночасно із укладення 21.08.2007 року між ТОВ «Центр-Будівнвест» та ТОВ «Златоград» додаткової угоди № 1 від 21.01.2005 року до інвестиційного контракту № 18/11, за умовами якої ТОВ «Златоград» припинило участь у вказаному інвестиційному контракті та отримало від ТОВ «Центр-Будівнвест» грошову компенсацію вартості свої частки інвестиції у будівництві житлового будинку з торгівельно-офісними приміщеннями і підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_7 .

Також у своїх поясненнях ОСОБА_3 зазначає, що на момент втрати інвестиційних прав у ОСОБА_1 не виникло безумовного майнового права на майбутній об`єкт нерухомого майна через те, що ОСОБА_1 сплатила лише 53,45 відсотків інвестиції.

Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про час, дату і місце судового засідання, яке призначалось на 06.04.2022, 21.07.2022 та 31.10.2022 року, без поважних причин у судове засідання не з`явились, заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції до суду не подавали.

Від представника ОСОБА_2 надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Від представника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленими про час, дату і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подавала.

Представник виконавчого комітету Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, пояснення щодо позову або відзиву не подавав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини.

24.07.2004 року між ТОВ «Златоград» та ОСОБА_1 укладено інвестиційний договір №24/07И, в порядку та на умовах якого ОСОБА_1 вклала інвестиції у 3-х кімнатну квартиру загальною площею 128,9 кв.м. (будівельний номер 26) та 1-но кімнатну квартиру площею 63,20 кв.м. (будівельний номер 27) на 6-м поверху, 10-ти поверхового будинку по Деволанівському спуску / вул. Польська.

Згідно додаткової угоди до інвестиційного договору №24/07И від 24.07.2004 року (додаток №1) сума договору складає 99892 доларів США, що еквівалентно 531425 гривень.

Оплата за вказаним договором здійснюється у наступному порядку:

- перший етап у момент укладення договору в сум 28894 доларів США за курсом НБУ;

- другий етап до 01 липня 2005 року в сумі 24500 доларів США за курсом НБУ;

- третій етап на момент початку оздоблювальних робіт у сумі 36498 доларів США за курсом НБУ;

- четвертий етап на момент підготовки технічного паспорту на об`єкт в сумі 10000 доларів США за курсом НБУ.

На виконання умов інвестиційного договору ОСОБА_1 сплатила два платежі, а саме: від 26.07.2004 року на суму 153140 грн. та від 03.06.2005 року на суму 123848 грн.

27.01.2005 року між ТОВ «Златоград» та ТОВ «Центр-Будінвест» укладено інвестиційний контракт № 18/11, предметом якого визначено співробітництво у будівництві житлового будинку з торгівельно-офісними приміщеннями і підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_7 , інвестиції у будівництво вказаного будинку та розподіл будівельних площ пропорційно інвестиціям кожної із сторін.

Згідно умовам інвестиційного контракту № 18/11 від 27.01.2005 року ТОВ «Златоград» виступило у статусі інвестора, а ТОВ «Центр-Будінвест» виступило у статусі замовника будівництва.

13.06.2005 року між ТОВ «Златоград» та ТОВ «Центр-Будінвест» підписано протокол розподілу квартир по об`єкту 6-9-10-ти поверхового будинку по АДРЕСА_7 , відповідно до якого майнові права на спірні квартири АДРЕСА_8 та АДРЕСА_11 визнано за ТОВ «Златоград».

21.08.2007 року між ТОВ «Центр-Будінвест» та ТОВ «Златоград» укладено додаткову угоду № 1 до інвестиційного контракту № 18/11 від 25.01.2005 року, згідно якої сторони вирішили достроково розірвати інвестиційний контракт № 18/11 від 25.01.2005 року, а також визначили порядок та умови повернення ТОВ «Златоград» вкладених інвестиційних коштів.

У додатковій угоді № 1 до інвестиційного контракту № 18/11 від 25.01.2005 року сторони погодили виплату ТОВ «Златоград» грошової компенсації вартості належної ТОВ «Златоград» частки майнових прав у об`єкті будівництва на загальну суму 1 0060 000,00 гривень.

В порядку та на умовах додаткової угоді № 1 до інвестиційного контракту № 18/11 від 25.01.2005 року ТОВ «Центр-Будінвест» зобов`язалось виплатити ТОВ «Златоград» компенсацію вартості майнових прав у тому числі майнових прав за спірні квартири АДРЕСА_8 та АДРЕСА_11 .

Суд приходить до висновків, що у досліджуваних правовідносинах ТОВ «Златоград» не мав статусу забудовника або замовника будівництва.

У правовідносинах з ТОВ «Центр-Будінвест» ТОВ «Златоград» виступав як первинний інвестор у будівництво, який реалізовував частину своїх інвестиційних прав за контрактом № 18/11 від 27.01.2005 року кінцевим інвесторам, таким як ОСОБА_1 .

З моменту укладення між ТОВ «Златоград» та ТОВ «Центр-Будінвест», додаткової угоди №1 від 21.08.2007 про дострокове розірвання інвестиційного контракту № 18/11 від 25.01.2005 року права та обов`язки ТОВ «Златоград», як інвестора об`єкта будівництва припинились, що потягло до припинення похідних від них прав та обов`язків ОСОБА_1 за інвестиційним договором №24/07И від 24.07.2004, який укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Златоград».

Судом встановлено, що додаткова угода №1 від 21.08.2007 про дострокове розірвання інвестиційного контракту № 18/11 від 25.01.2005 року між ТОВ «Златоград» та ТОВ «Центр-Будінвест» не містить умов переходу прав та обов`язків від ТОВ «Златоград» до ТОВ «Центр-Будінвест», зокрема переходу прав та обов`язків ТОВ «Златоград» перед ОСОБА_1 за інвестиційним договором №24/07И від 24.07.2004.

Судом встановлено, що трьохсторонній договір між ТОВ «Златоград», ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_1 про перехід прав та обов`язків за інвестиційним договором №24/07И від 24.07.2004 року, або новий договір між ТОВ «Центр-Будінвест» та ОСОБА_1 стосовно інвестицій у квартири, будівельний номер АДРЕСА_14 , не укладались.

Судом встановлено, що на підставі додаткової угоди № 1 від 21.08.2007 року ТОВ «Златоград» відмовилось від своїх інвестиційних прав на користь ТОВ «Центр-Будінвест» та отримало грошову компенсацію своїх інвестиційних права за контрактом № 18/11 від 25.01.2005 року, у тому числі, отримало компенсацію інвестиційних прав за майбутні квартири АДРЕСА_8 та АДРЕСА_11 , стосовно яких уклало інвестиційні договори з ОСОБА_1 .

Будучи замовником будівництва та набувши права та обов`язки одноособового інвестора у будівництво, ТОВ «Центр-Будінвест» не визнало інвестиційних прав ОСОБА_1 у правовідносинах з ТОВ «Златоград».

Оскільки ТОВ «Златоград» припинило участь у інвестиційній угоді та отримало від ТОВ «Центр-Будінвест» повну грошову компенсацію своїх інвестиційних прав, отриманні ТОВ «Златоград» від ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді оплати за першим та другим етапом договору інвестування у розмірі 153140 грн. від 26.07.2004 року та у розмірі 123848 грн., від 03.06.2005 року, у розумінні ст. 1212 ЦК України є безпідставно отриманими коштами, які ТОВ «Златоград» повинно було повернути ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень статі 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та інші папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Частиною першою статті 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 ЦК України).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги.

Концепція «майна» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland), заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05).

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Підхід до визначення правового змісту інституту майнових прав є усталеним і застосовується Верховним Судом у новітній судовій практиці, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 2610/22985/2012 (провадження № 14-390цс19), від 16 жовтня 2019 року у справі № 761/5156/13-ц (провадження № 14-425цс19) та постановах Верховного Суду від 17 липня 2020 року у справі № 5002-10/1364-2012, від 02 грудня 2020 року у справі № 520/4555/17 (провадження № 61-43345св18), від 26 січня 2022 року у справі № 761/3462/13-ц (провадження № 61-8748св19), від 26 січня 2022 року у справі № 521/19092/17 (провадження № 61-7785св19), від 08 червня 2022 року у справі № 947/25597/19 (провадження № 61-3768св21), від 21 червня 2022 року у справі № 947/25617/19 (провадження № 61-3763св21).

Майнове право, яке є предметом договору купівлі-продажу, - це обумовлене право на набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

Відповідно до правових висновків викладених у пунктах 95 та 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.09.2021 у справі № 359/5719/17, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою.

Оскільки після виконання умов інвестиційного договору інвестор набуває майнові права на об`єкт інвестування, які після завершення будівництва об`єкта нерухомості та прийняття його до експлуатації трансформуються у право власності інвестора на проінвестований об`єкт з необхідністю державної реєстрації інвестором такого права за собою, то забудовник позбавлений права відчужувати об`єкт інвестування на користь будь-якої іншої особи.

У пункті 108 постанови від 14.09.2021 у справі № 359/5719/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що у разі виконання інвестором власних інвестиційних зобов`язань після завершення будівництва об`єкта інвестування відповідно до вимог закону майнові права інвестора трансформуються у право власності, яке підлягає державній реєстрації за інвестором як первісним власником.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконала у повному обсязі умов інвестування за договором №24/07И від 24.07.2004 року, сплативши лише частину інвестиції, а саме 276 988 грн. з 531425 грн., у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не виникло безумовних майнових прав на об`єкти будівництва, як необхідної правової передумови для заявлення віндикаціного позову.

Оскільки ТОВ «Златоград» припинило участь у інвестиційному контракті, який укладався із замовником будівництва ТОВ «Центр-Будінвест», належне виконанні інвестиційного договору №24/07И від 24.07.2004 року перед ТОВ «Златоград» також не створило би правових передумов для виникнення у ОСОБА_1 майнових прав на об`єкти будівництва.

Зважаючи на те, що у ОСОБА_1 не виникло майнових прав на об`єкти будівництва, як необхідної і преюдиційної умови для витребування майна та/або визнання права власності на нерухоме майно у відповідності до правових висновків викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.09.2021 у справі № 359/5719/17, позовні вимоги ОСОБА_1 про витребування майна та визнання права власності не підлягають задоволенню.

Також суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації прав на квартиру АДРЕСА_6 за ОСОБА_6 та квартиру АДРЕСА_15 за ОСОБА_3 не спрямовані на реальний захист прав та не призводять по поновлення прав у разі їх порушення, з огляду на наступне.

У пункті 122 постанови від 14.09.2021 по справі № 359/5719/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту можна визначити як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Приписи статті 13 Конвенції вимагають, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за цією статтею також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається цією статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема його застосування не повинно бути ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримати відповідне відшкодування.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відмова у задоволенні віндикаційних позовних вимог ОСОБА_1 тягне відмову у задоволенні похідних від них вимог про скасування державної реєстрації прав, як таких, що не розглядаються окремо від віндикаціного способу захисту прав, а також не спрямовані не реальний захист прав позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2,4,13,76-81,95,258-259,263 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю «Златоград», третя особа виконавчий комітет Одеської міської ради про витребування майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 09.11.2022.

Суддя Р.Д. Абухін

31.10.22