Провадження № 22-ц/812/683/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 листопада 2022 року м. Миколаїв

справа № 2-1919/11

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.,

із секретарем Стрілець К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, постановлену 19 травня 2022 року суддею Закревським В.І. в приміщенні цього ж суду, (повний текст ухвали складено 20 травня 2022 року), у справі за скаргою

ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Акціонерне товариства «Дельта Банк»

про визнання протиправною бездіяльності начальника Первомайського відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на бездіяльність начальника Первомайського ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) Крецу Б.В.

Заявник зазначав, що був боржником у виконавчому провадженні № 53683388, відкритому 12 квітня 2017 року. Відомості про нього, як боржника, державним виконавцем було внесено до Єдиного реєстру боржників.

Постановою Господарського суду Одеської області від 20 жовтня 2020 року його визнано банкрутом і введено процедуру погашення боргів. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09 лютого 2021 року процедуру погашення боргів завершено, ОСОБА_1 звільнено від боргів, у тому числі за виконавчим листом № 2-1919/2011, виданим Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 24 жовтня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Внаслідок вказаних дій, ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2021 року виконавчий лист № 2-1919/2011 від 24 жовтня 2016 року визнано таким, що не підлягає виконанню.

28 червня 2017 року державним виконавцем у виконавчому провадженні № 53683388 було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

27 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця з заявою про виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей про нього, як про боржника у виконавчому провадженні, проте отримав відмову.

Посилаючись на неправомірність дій державного виконавця та порушення ним приписів статей 9, 37, 40 ЗУ «Про виконавче провадження», заявник просив суд визнати бездіяльність начальника Первомайського ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) протиправною та зобов`язати закінчити виконавче провадження за правилами статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» та виключити відомості про нього, як боржника з Єдиного реєстру боржників.

До участі в справі як заінтересовану особу залучено АТ «Дельта Банк».

Представники Первомайського ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) та АТ «Дельта Банк» участі у судовому засіданні суду першої інстанції не приймали, своєї думки стосовно скарги не висловили.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що правила частини п`ятої статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачають виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників у разі повернення виконавчого документа на підставі пункту 5 частини першої статті 39 вказаного Закону (визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню).

Також суд вважав оскарження дій державного виконавця неналежним способом захисту прав заявника, оскільки у ситуації, що склалася єдиним дієвим способом захисту прав та інтересів ОСОБА_1 може бути відновлення виконавчого провадження шляхом скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження з підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою скаргу задовольнити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апелянт вважає помилковими висновки суду про відсутність підстав для задоволення скарги та про неналежний спосіб захисту його порушених прав.

Крім іншого, посилається на приписи статей 9, 37, 39 та 40 ЗУ «Про виконавче провадження» та на положення пункту 20 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка була чинною на час постановлення судової ухвали, які на його думку дають підстави для виключення відомостей про нього, як боржника, з Єдиного реєстру боржників.

Узагальнені доводи інших учасників

Первомайський ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м.Одеса) та АТ «Дельта Банк» правом відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином через засоби поштового зв`язку.

Заявник ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 грудня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суд Миколаївської області від 02 лютого 2012 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" стягнуто 137 809,87 грн кредитної заборгованості та 749,05 грн судових витрат (а.с. 11-12, 13-15).

24 жовтня 2016 року на виконання вказаного судового рішення Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області видано виконавчий лист № 2-1919/2011.

Постановою державного виконавця від 12 квітня 2017 року відкрито виконавче провадження № 53683388 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1919/2011 та відомості про боржника ОСОБА_1 внесені до Єдиного реєстру боржників.

28 червня 2017 року державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Постановою Господарського суду Одеської області від 20 жовтня 2020 року у зв`язку з неплатоспроможністю ОСОБА_1 визнано банкрутом і введено процедуру погашення боргів (а.с. 16-19).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09 лютого 2021 року завершено процедуру погашення боргів ОСОБА_1 та звільнено ОСОБА_1 від боргів (а.с. 23-25).

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2021 року виконавчий лист № 2-1919/2011 від 24 жовтня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором та судові витрати визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 32-35).

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Первомайського ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) з заявою про закінчення, в порядку статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчого провадження № 53683388 та виключення відомостей про нього як боржника з Єдиного реєстру боржників (а.с. 26-28).

Листом від 31 грудня 2021 року начальник Первомайського ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) Крецу Б.М. повідомив заявника про те, що виконавче провадження № 53683388 за виконавчим листом № 2-1919/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" 137 809,87 грн кредитної заборгованості, перебувало на виконанні з 12 квітня 2017 року. У день відкриття виконавчого провадження воно було приєднане до зведеного виконавчого провадження № 51841000. 28 червня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". Оскільки виконавчий документ повернуто, повторно закінчити виконавче провадження не виявляється можливим, оскільки у державного виконавця відсутні правові підстави для повторного завершення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" і як наслідок виключення відомостей відносно ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників (а.с. 29-30).

Позиція апеляційного суду

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 447 розділу ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Правовідносини, які виникли у даній справі, регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 1, пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення (згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону про виконавче провадження), виконавець розпочинає примусове виконання рішення та не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 26 Закону про виконавче провадження).

Підстави для повернення виконавчого документа стягувачу врегульовані статтею 37 Закону про виконавче провадження.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 37 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини 5 статті 37 зазначеного Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією нормою, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону (редакція, чинна станом на червень 2017 року).

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу була винесена державним виконавцем 28 червня 2017 року. Підставою для повернення виконавчого документа стала відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними.

Отже, станом на час винесення постанови про повернення виконавчого документа, частина 5 статті 37 Закону не містила такого виключення, як визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Крім цього, посилання заявника ОСОБА_1 на пункт 5 частини 1 статті 37 Закону, як на підстави для закінчення виконавчого провадження, є безпідставними, оскільки стаття 37 Закону визначає тільки підстави повернення виконавчого документа та не встановлює правил закінчення виконавчого провадження.

У свою чергу, виконавчий документ був визнаний таким, що не підлягає виконанню лише 22 червня 2021 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

Приписи пункту 5 частини 1 статті 39 Закону, на які посилається апелянт, дійсно визначають підстави, за яких виконавче провадження може бути закінчено. Однією з таких підстав є визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Проте, з часу визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження за ним не відкривалося і на час звернення ОСОБА_1 з заявою до ВДВС не існувало.

Більше того, станом на час звернення ОСОБА_1 до ВДВС, виконавче провадження є знищеним відповідно до правил розділів Х, ХІ Інструкції «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» (а.с. 29).

Отже, станом на листопад 2021 року посадові особи Первомайського ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) були позбавлені можливості закінчити виконавче провадження в порядку статті 39 Закону про виконавче провадження та виключити відомості про боржника з реєстру, як того просив заявник ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону, в редакції, чинній на дату винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

При цьому, станом на дату винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець не мав жодних підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, у тому числі такої підстави, як повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

ОСОБА_1 визнано банкрутом та введено процедуру погашення боргів постановою Господарського суду Одеської області від 20 жовтня 2020 року (а.с. 16-19).

Завершено процедуру погашення боргів ОСОБА_1 та звільнено від боргів, у тому числі за виконавчим листом № 2-1919/2011, ухвалою Господарського суду Одеської області від 09 лютого 2021 року (а.с. 20-22).

Отже, на час винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа, державний виконавець не мав підстав ні для закінчення виконавчого провадження, ні для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, а на час звернення ОСОБА_1 з заявою до ВДВС, відкрите виконавче провадження відсутнє.

У розумінні частин першої, п`ятої статті 9 Зкону Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників визначено частиною сьомою статті 9 Закону.

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу у разі повернення такого документа на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів (частина сьома статті 9 Закону)

Цей перелік є вичерпним.

У свою чергу, відповідно до пункту 6 Розділу Х Положення № 2432/5 система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: - про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України Про виконавче провадження; - про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону; - про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Надаючи оцінку доводам заявника ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу - це складові завершення виконавчого провадження, які в свою чергу мають різну правову підставу і відповідно різні правові наслідки.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що виконавче провадження № 53683388 було завершено 28 червня 2017 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» шляхом повернення виконавчого документа стягувачу через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Стягувач при цьому мав право повторно звернути виконавчий документ до виконання. За таких обставин державний виконавець не мав правових підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Звернувшись до Первомайського ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) у листопаді 2021 року, ОСОБА_1 просив, в порядку статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження», закінчити виконавче провадження № 53683388 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1919/2011, виданого 24 жовтня 2010 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, на виконання рішення цього ж суду від 20 грудня 2011 року, та виключити відомості про нього як боржника з Єдиного реєстру боржників.

Проте, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за такого звернення, начальник Первомайського ВДВС не мав законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Системно проаналізувавши перелік підстав вилучення відомостей про боржників з Єдиного реєстру боржників та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що оскільки посадові особи Первомайського ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) не мали ні законних підстав, ні механізму виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, то підстави для визнання протиправною бездіяльності начальника ВДВС та зобов`язання вчинити певні дії, відсутні.

Посилання апелянта на пункт 20 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством Юстиції України 02.04.2012 року за № 512/5, є безпідставними, оскільки цей пункт визначає порядок дій виконавця щодо правовідносин, які можуть виникати між іноземними суб`єктами та державою Україна.

Підстави та порядок виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників містить пункт 23 розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» цієї Інструкції. При цьому така підстава, як повернення виконавчого документа за пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону цією нормою не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що для ефективного захисту своїх порушених прав заявник повинен здійснити процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження.

Отже, судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, надана належна правова оцінка доказам у справі, а відтак доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В.Лівінський

---------------------------------

Повну постанову складено 07 листопада 2022 року