Провадження №2/752/6985/22
04 жовтня 2022 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Венгерчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про стягнення моральної шкоди та сплаченого авансового платежу з урахуванням нарахованих 3% річних та інфляційних втрат, -
Адвокат Мігашко Валентин Євгенович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» (далі - ТОВ «Везем Шиппінг») про стягнення моральної шкоди та сплаченого авансового платежу з урахуванням нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.
Проте відповідач не уклав основний договір та не передав позивачу транспортний засіб. Оскільки відповідач необґрунтовано ухилився від виконання умов договору, то позивач має право на повернення авансового платежу, відшкодування збитків та компенсацію моральної шкоди. Позивач тяжкою працею заробляла грошові кошти, робила заощадження для придбання довгоочікуваного автомобіля для родини, внаслідок чого зазнала душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача та відмовою від виконання своїх зобов`язань.
Просив стягнути з відповідача на користь позивача 174232,13 грн., з яких сума сплаченого авансового платежу за попереднім договором становить 164499,26 грн., 3% річних - 581,38 грн., інфляційні втрати - 1151,49 грн., моральна шкода - 8000 грн.; судові витрати покласти на відповідача.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.
Представник позивача адвокат Мігашко В.Є. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник відповідача ТОВ «Везем Шиппінг» в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався.
23.08.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
04.10.2022 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
Згідно з п. 1.1. - 1.2. попереднього договору від 02.02.2022 сторони зобов`язались укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (основний договір) на належний ТОВ «Везем Шиппінг» транспортний засіб марки Ford, модель Fusion, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , в строк до 30.06.2022.
Відповідно до п. 1.3. попереднього договору від 02.02.2022 ТОВ «Везем Шиппінг» гарантує, що на момент укладання основного договору транспортний засіб, визначений у п. 1.1. цього договору, буде належати їй та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичним та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством.
Згідно з п. 1.5. попереднього договору від 02.02.2022 ТОВ «Везем Шиппінг» здійснила придбання транспортного засобу з онлайн-аукціону автомобілів після його погодження з ОСОБА_1 , яка жодних заперечень та претензій щодо придбання транспортного засобу з метою подальшого укладення основного договору не має.
Відповідно до п. 1.6. попереднього договору від 02.02.2022 з метою виконання умов договору ТОВ «Везем Шиппінг» забезпечує викуп з оплатою транспортного засобу на онлайн-аукціоні автомобілів, організовує його доставку, транспортне оброблення, митне оформлення та сертифікацію самостійно або через третіх осіб.
Згідно з п. 1.7. попереднього договору від 02.02.2022 умови здійснення правочину щодо придбання транспортного засобу у третьої особи (власника автотранспортного засобу) регулюються чинним законодавством держави, в якій придбається автомобіль.
На підставі п. 2.2. попереднього договору від 02.02.2022 сторони домовилися про проведення розрахунків за цим договором:
- порядок проведення розрахунків може бути змінений за взаємною домовленістю сторін за умови обов`язкової оплати ОСОБА_1 в день підписання цього договору ТОВ «Везем Шиппінг» в якості завдатку більшої половини суми вартості транспортного засобу на розрахунковий рахунок ТОВ «Везем Шиппінг».
Відповідно до п. 2.7. попереднього договору від 02.02.2022 сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням.
Розділом 3 попереднього договору від 02.02.2022 визначений порядок переходу права власності на транспортний засіб.
Згідно з положеннями розділу 4 попереднього договору від 02.02.2022 цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 30.06.2022, або до укладання основного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до розділу 6 попереднього договору від 02.02.2022 за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань ТОВ «Везем Шиппінг» є неукладення основного договору та неотримання транспортного засобу ОСОБА_1 після здійснення всіх платежів, передбачених розділом 2 цього договору. Не є невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань ТОВ «Везем Шиппінг» невідповідність транспортного засобу заявленим продавцем (власником) на аукціоні характеристикам та стану.
Відомості про укладання між сторонами основного договору купівлі-продажу транспортного засобу відсутні.
Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.
Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.
Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.
Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.
В силу положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.
Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1, 2-3 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.
Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором.
У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статті 23 ЦК України.
Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом.
Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом.
Основний договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Ford, модель Fusion, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , в строк до 30.06.2022, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між позивачем та відповідачем не був укладений. Оскільки сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому під час укладання попереднього договору, то передана позивачем відповідачу сума коштів в розмірі 5809,00 доларів США є авансом в розумінні ст. 570 ЦК України, який підлягає поверненню позивачу.
Також суд вважає, що оскільки сторони лише домовилися укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Ford, модель Fusion, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 у майбутньому, а фактично такий договір не був укладений, то на правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюється Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки цей нормативний акт захищає права споживачів під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб.
Позивач у позовній заяві посилається на те, що внаслідок невиконання відповідачем обов`язків за укладеним попереднім договором та через протиправну поведінку відповідача вона зазнала душевних страждань. Грошові кошти вона тяжко заробляла та робила заощадження для придбання транспортного засобу для її родини.
Суд вважає, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу.
Посилання позивача на норми Закону України «Про захист прав споживачів», якими врегульовано відшкодування моральної шкоди, на думку суду, є помилковим та не стосується правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем, оскільки доказів, що попередній договір від 02.02.2022 є споживчим, суду не надано. Правовідносини, що існують між сторонами, є зобов`язальними, на які не поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів», що має наслідком відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 8000 грн.
З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошового зобов`язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Позивач у своєму розрахунку в частині стягнення 3% річних від простроченої суми у розмірі 581,38 грн. за період з 01.07.2022 по 12.08.2022 та інфляційних втрат у розмірі 1151,49 грн. за період з 01.07.2022 по 31.07.2022 відповідно до вимог чинного законодавства обґрунтовано визначила для розрахунку розмір заборгованості та відповідні щомісячні суми 3% річних та інфляційних втрат.
Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення сплаченого авансового платежу з урахуванням нарахованих 3% річних та інфляційних втрат, оскільки відповідач дійсно не виконав зобов`язання за укладеним з позивачем попереднім договором від 02.02.2022 та у добровільному порядку не повернув їй грошові кошти, що має наслідком відшкодування завданих збитків.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1662,35 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу представником позивача адвокатом Мігашком В.Є. було надано копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 12.08.2022, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 19.04.2022 серії ЗР №21/3001, копію договору №01-08-08/22 про надання професійної правничої допомоги від 08.08.2022, копію додаткової угоди від 08.08.2022 №1, копію акту здачі-приймання наданих послуг за договором №01-08-08/22 про надання професійної правничої допомоги від 08.08.2022 №01/04-10-2022.
Проте з матеріалів справи встановлено, що адвокат не готував відповіді на відзив, не готував заперечень та клопотань та не брав участі у судових засіданнях.
Проте в акті виконаних робіт не зазначена вартість кожної складової наданої послуги та кількість витраченого часу, що позбавляє суд можливості порахувати вартість реально наданих адвокатом Мігашком В.Є. послуг. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 284, 287 - 289, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Мігашко Валентин Єгорович, місцезнаходження: м. Київ, вул. Костянтинівська, б. 71-с.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг», місцезнаходження: м. Київ, Столичне шосе, б. 101-в; ідентифікаційний код юридичної особи в .

Суддя Ж. І. Кордюкова