Номер провадження: 22-ц/813/7139/22
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д.,

Дришлюка А.І.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Баранова Олена Володимирівна про включення до складу спадкоємців першої черги за законом, -

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Баранова О.В., в якому просить включити її до складу спадкоємців за законом першої черги разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після смерті рідної бабусі ОСОБА_4 , 1927 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 листопад 2021 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання на 13 грудня 2021 року.

17 травня 2022 року відповідач ОСОБА_3 подав заяву про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 , в обґрунтування якої зазначив, що позивачка належним чином та своєчасно повідомлялась про розгляд справи, однак повторно не з`явилась в судове засідання та не повідомляла про причини неявки.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Баранова О.В. про включення до складу спадкоємців першої черги за законом, залишено без розгляду, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у зв`язку із повторною неявкою належним чином повідомленого позивача.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2022 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення вимог матеріального і процесуального права.

В Одеському апеляційному суді було призупинено роботу сектору поштової експедиції суду в частині забезпечення повного циклу опрацювання вихідної кореспонденції суду по всім адресатам відправлення, у зв`язку із відсутністю ресурсів, направлених на забезпечення відправки вихідної кореспонденції суду (знаки поштового обігу), на підставі чого судові повістки про виклик до суду були направлені учасникам справи на вказані ними номери мобільних телефонів.

В рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На осіб, які беруть участь у справі, також покладається обов`язок не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

18 жовтня 2022 року від ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2022 року без змін, з мотивів викладених в заяві.

Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Сторони по справі про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції або про відкладення розгляду справи не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. ч. 1-3, 5 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може перешкоджати учасникам справи у поданні доказів і зобов`язаний сприяти у поданні (забезпеченні) відповідних доказів, якщо їх подання є утрудненим або неможливим.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно із пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Стаття 16 ЦК врегульовує захист цивільних прав та інтересів судом та передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, який не є вичерпним, адже тут же зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. ч. 1, 5 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом зазначених положень цивільного процесуального закону є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Здійснивши аналіз вказаних норм законодавства, можна зробити висновок, що умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання позивача є: 1) повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання; 2) повідомлення позивача про судове засідання належним чином; 3) відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання; 4) нез`явлення в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору; 5) від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов, не дає права суду залишати позов без розгляду.

Вказані правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №759/6512/17 (провадження №61-4437св20), від 07 грудня 2020 року у справі №686/31597/19 (провадження №61-15254св20), від 20 січня 2021 року у справі №450/1805/18 (провадження №61-2329св20).

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 повторно не з`явилась у судове засідання без поважної причини, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дає право суду залишити позовну заяву без розгляду.

Однак, колегія судів апеляційного суду не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, оскільки при постановленні ухвали було неправильно та не в повному обсязі встановлено обставини, які мають значення для справи, неправильно визначено правовідносини, які регулюються, що призвело до неправильного застосування норм процесуального права.

Положеннями Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди повинні здійснювати правосуддя на засадах рівності всіх перед законом і недопущення будь-яких дискримінацій з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Баранова О.В., про включення до складу спадкоємців першої черги за законом, призначено підготовче судове засідання на 13 грудня 2021 року.

Поштова кореспонденції ОСОБА_1 разом із копією ухвали Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року та судовою повісткою про виклик до суду на 13 грудня 2021 року, повернулась до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 24-25).

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що поштова кореспонденція суду була направлена ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , при цьому в позовній заяві остання вказала адресу для листування: АДРЕСА_2 (а.с. 1).

13 грудня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи, вона не була повідомлена належним чином про розгляд справи, крім того, договір з адвокатом вона уклала лише 11 грудня 2021 року (а.с. 28-29).

13 грудня 2021 року учасники справи в судове засідання не з`явились, розгляд справи відкладено на 25 січня 2022 року (а.с. 30).

25 січня 2022 року судове засідання не відбулось у зв`язку із знаходженням головуючого судді в щорічній відпустці, розгляд справи відкладено на 09 лютого 2022 року, (а.с. 66).

04 лютого 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Годулян О.Г. подав до суду клопотання про врегулювання спору за участю судді, крім того, у зв`язку із перебуванням адвоката в тривалому відряджені просив розглядати дане клопотання без його участі (а.с. 70-71).

09 лютого 2022 року розгляд справи відкладено на 22 лютого 2022 року, оскільки було вирішено розглядати клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Годулян О.Г. про врегулювання спору за участю судді, у присутності усіх учасників процесу (а.с. 80).

22 лютого 2022 року судове засідання не відбулось у зв`язку із знаходженням головуючого судді на лікарняному, розгляд справи відкладено на 19 квітня 2022 року (а.с. 95).

19 квітня 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Казак В.С. подав заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із перебуванням адвоката на реабілітації після травми (а.с. 97).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2022 року в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Годулян О.Г. про врегулювання спору за участю судді відмовлено (а.с. 98-99).

Розгляд справи відкладено на 17 травня 2022 року.

14 травня 2022 року представник ОСОБА_1 адвоката Годулян О.Г. подав до суду клопотання про витребування доказів (а.с. 108-110).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у зв`язку із повторною неявкою належним чином повідомлену позивачку ОСОБА_1 ..

При цьому, апеляційним судом встановлено, що згідно штампу вхідної кореспонденції 17 травня 2022 року в суді була зареєстрована заява ОСОБА_2 про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та заява представника ОСОБА_1 адвоката Годулян О.Г. про розгляд клопотання про витребування доказів без його участі, які не були враховані судом першої інстанції під час винесення ухвали Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2022 року, та яким не надана оцінка. При цьому, згідно резолюцій судді, вищезазначені заяви учасників справи були долучені до матеріалів справи лише 18 травня 2022 року (а.с. 119-131).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки для залишення без розгляду позовної заяви у випадку повторної неявки в судове засідання позивача мають також існувати такі обставини: відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання; від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки, від представника ОСОБА_1 адвоката Годулян О.Г. надійшла заява про розгляд клопотання про витребування доказів без його участі та про слухання справи без його участі, яка не була врахована судом першої інстанції при постановлені ухвали від 17 травня 2022 року про залишення позову без розгляду, тому суд не вірно застосував норми п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України процесуального законодавства, оскільки в даному випадку позивач повідомила суд про причини своєї неявки в судове засідання та надала заяву про розгляд невирішеного по справі клопотання за її відсутності, тому дана ухвала є передчасною та не відповідає вимогам діючого ЦПК України.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, залишення позову ОСОБА_1 без розгляду не відповідає обставинам справи, є передчасним, безпідставним та суперечить як вимогам п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, так і завданню цивільного судочинства.

Також слід зазначити, що за змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ст. 223 ЦПК України).

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Матеріалами справи встановлено, що явка в судове засідання позивачки ОСОБА_1 обов`язковою не визнавалась.

Судом першої інстанції також не вказано, з яких саме підстав неможливо було розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 чи її представника та жодним чином суд не вмотивував, яким чином неявка позивачки перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з неправильним застосуванням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, то відповідно до ст. 379 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 травня 2022 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та подальшому оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено: 07 листопада 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк