Справа № 487/474/22
Провадження № 2/487/1307/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., участю секретаря судового засідання Горохівського О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи Біржі нерухомості «Эдвайс-консульт» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сорочан Є.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи Біржі нерухомості «Эдвайс-консульт» про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 17.08.2000 між сторонами та зареєстрованого Біржею нерухомості «Эдвайс-консульт» за №1577 дійсним та визнання права власності квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 17.08.2000 між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та його бабусею ОСОБА_5 , зареєстрованого Біржею нерухомості «Эдвайс-консульт» за №1577 , сторонами були виконані усі умови договору, претензій до одного не мали, відповідачі нотаріально посвідчити договір відмовилися. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , після її смерті залишався заповіт на все їй належне майно, яке вона заповіла онуку ОСОБА_1 . Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є її дочка ОСОБА_4 , яка відмовилась від спадщини на користь сина ОСОБА_1 . Після смерті своєї бабусі позивач звернувся до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав за заповітом, але в цьому йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу від нотаріально не посвідчений.

Ухвалою від 07.02.2022 відкрите провадження у справі.

22.08.2022 відповідач ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала.

12.10.2022 до суду надійшла спадкова справа №66/2021 після смерті ОСОБА_5

13.10.2022 представник позивача адвокат Сорочан Є.В. подав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов та заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю не надали.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали цивільної справи, спадкової справи №66/2021, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що 17.08.2000 між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з однією сторони та ОСОБА_5 з іншої, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованого Біржею нерухомості «Эдвайс-консульт» у журналі реєстрації біржових угод за №1577 та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ за №18601 від 06.09.2000.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Заводським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №150 від 15.02.2021.

Після смерті ОСОБА_5 залишався заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 03.05.2012, згідно якого остання усе своє майно заповіла ОСОБА_1 .

У встановлений законом строк позивач звернувся із заявою до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 .

Постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 14.09.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу від 17.08.2000 нотаріально не був посвідчений.

Позивач, який є онуком померлої ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва по народження ОСОБА_1 , виданого 12.08.1992 Палацом урочистої реєстрації новонароджених, актовий запис №903 від 12.08.1992, де його матір`ю вказано ОСОБА_6 , відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_7 , виданого 27.01.1972 міським ЗАГС м. Миколаєва, актовий запис №91 від 27.01.1972, її матір`ю вказано ОСОБА_5 , згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію шлюбу, наречена ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_10 , відповідно до актового запису №1633 від 01.11.1991, зробленого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, та яка в подальшому, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 31.01.1995 Центральним відділом ЗАГМ м. Миколаєва, актовий запис №370 від 17.05.1994, змінила своє прізвище ОСОБА_10 на дошлюбне ОСОБА_11 , в подальшому, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 16.01.2020 Заводським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №22 від 16.01.2020, наречена ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 та взяла прізвище ОСОБА_13 , не має можливості оформити спадкове майно після смерті ОСОБА_5 та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки ОСОБА_5 померла, договір купівлі-продажу від 17.08.2000 за життя останньої нотаріально не був посвідчений та у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у серпні 2000 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку.

Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору, претензій один до одного сторони або інші особи не мали.

За таких обставин, оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності ОСОБА_5 на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 на законних підставах набула право власності на придбане майно, проте позивач немає можливості оформити свої спадкові права після смерті останньої, з причин, що не залежать від нього, в зв`язку з чим вважає, що права позивача підлягає захисту , а позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню.

Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - Свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її.

Таким чином, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76, 81 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи Біржі нерухомості «Эдвайс-консульт» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , зареєстрованого 17.08.2000 Біржею нерухомості «Эдвайс-консульт» у журналі реєстрації біржових угод реєстрований №1577, та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ 06.09.2000 за №18601 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

третя особа Біржа нерухомості «Эдвайс-консульт», , місце знаходження: м. Миколаїв вул. Лягіна, 26-а кв. 22.

Суддя: С.М. Афоніна

Повний текст рішення складено 26.10.2022.