СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/268/22
ун. № 759/9622/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року Святошинський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Лешко О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ничик А.В. про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві , Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві ,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ничик А.В., в якій представник заявника просить скасувати обмеження у праві виїзду за межі України, накладене на ОСОБА_1 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2013 року.

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Ничик А.В. обгрунтовує заяву тим, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2013 р. по справі № 759/9622/13-ц за поданням ВДВС Святошинського РУЮ м. Києві задоволено заяву щодо тимчасового обмеженння ОСОБА_1 , як боржнику, у праві виїзду за межі України.

Підставною звернення виконавчої служби стало наявність відкритого відносно ОСОБА_1 виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/2498/11, 2-2499/11 про стягнення з останнього боргу у розмірі 667 184, 63.

У зв`язку зі зміною місця реєстрації з Святошинського ВДВС було передано до Шевченківського ВДВС виконавче провадження № 2/2498/11, 2-2499/11, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2016 р.

На виконання вказаної ухвали рішенням заступника начальника 30-го відділення прикордонної служби «Бориспіль-1» від 20.12.2021 року було відмовлено ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону на виїзд з України, шо підтверджується копією відповідного рішення.

До часу ухвалення вищевказаного рішення ОСОБА_1 не знав про існування обмеження у виїзді за межі України.

ОСОБА_1 з 22.04.2016 р. є інвалідом 1 категорії, загального захворювання, що підтверджується довідкою МСЕК, індивідуальною програмою є таким, що потребує стороннього догляду, постійної реабілітації.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 не може працювати, отримувати дохід, через хворобу та перебуває на пенсійному обліку і отримує пенсійне забезпечення, з якого вираховується заборгованість, згідно виконавчого листа № 2/2498/11, 2-2499/11. Таким чином, свої зобов`язання за рішення суду виконує.

Також, на його утриманні є малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заборона у тимчасовому виїзді за межі України порушує права ОСОБА_1 на вільний перетин кордону для реабілітації, лікування та вивезення своїх дітей за межі України. В умовах воєнного стану, який введений на території України з 24.02.2022 р., позбавляє ОСОБА_5 для збереження свого життя та життя своїх дійте періодично перетинати межі України.

Оскільки, ОСОБА_5 є інвалідом 1 категорії потребує постійного стороннього догляду і повинен постійно проходити курси реабілітації та лікування, які ефективно можливо зробити за межами України, проте наявність заборони виїзду за межі України позбавляє його цього права то він змушений звернутись до суду з даною заяво.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 13.10.2022 р. зазначену справу передано в провадження судді Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відділом Святошинського ВДВС було відкрито відносно ОСОБА_1 виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/2498/11, 2-2499/11 про стягнення з останнього боргу у розмірі 667 184, 63.

Судом встановлено, що у зв`язку зі зміною місця реєстрації з Святошинського ВДВС було передано до Шевченківського ВДВС виконавче провадження № 2/2498/11, 2-2499/11, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2016 р.

Судом встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.07.2013 р. по справі № 759/9622/13-ц за поданням ВДВС Святошинського РУЮ м. Києві задоволено заяву щодо тимчасового обмеженння ОСОБА_1 , як боржнику, у праві виїзду за межі України. Підставною звернення виконавчої служби стало наявність відкритого відносно ОСОБА_1 виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/2498/11, 2-2499/11 про стягнення з останнього боргу у розмірі 667 184, 63.

Судом встановлено, що на виконання вказаної ухвали рішенням заступника начальника 30-го відділення прикордонної служби «Бориспіль-1» від 20.12.2021 року було відмовлено ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону на виїзд з України, шо підтверджується копією відповідного рішення.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно частини першої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

За положеннями частин п`ятої - восьмої наведеної норми суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

При вирішенні питання про відсутність підстав для застосування встановлених судом обмежувальних заходів мають враховуватися, європейські принципи (пропорційність втручання, легітимність мети тощо), а також конкретні обставини, які мають свідчити про виконання боржником своїх обов`язків та характер перешкод, що створюють встановлені обмеження для певної особи.

У справі «Гочев проти Болгарії (Gochev v.Bulgaria)» (рішення від 26.11.2009, заява № 34383/03) Європейський суд визначив загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям, а саме ґрунтуватися на законі; переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції; та знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому вжиття обмежувальних заходів з метою стягнення неоплачених боргів може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості (пункт 49).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення у справах «Луордо проти Італії» (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96; «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35; «Рінер проти Болгарії», § 121).

Європейський Суд підкреслює, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, щоб порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин (пункт 50).

Відтак скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність на тепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Обов`язки боржника у виконавчому провадженні, виконання яких також має враховуватись при визначенні виправданості обмежень, передбачені частинами четвертою, п`ятою статті 19 Закону «Про виконавче провадження» та включають: обов`язок невідкладно повідомити виконавця про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження; утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння для проведення виконавчих дій; подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень тощо.

Згідно частин першої, третьої статті 12, частин першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга стаття 77 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи виконавче провадження державним виконавцем відкрито 12.05.2016. Стягнення за виконавчим листом складає 574116,52 грн..

Станом на момент звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вбачається, що рішення суду боржником не виконано.

Тому з урахуванням співмірності сплаченого боргу розміру стягнутої заборгованості наведені обставини не дають підстав вважати про відсутність ухилення боржника від виконання рішення суду, обов`язковість виконання якого гарантована законом.

Обов`язки боржника виконавчого провадження, встановлені статтею 19 Закону «Про виконавче провадження» своєчасно та в повному обсязі не виконує, що є підставою для відмови в задоволені клопотання про скасування обмеження права виїзду за межі України.

Керуючись статтями 260, 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ничик А.В. про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві , Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Суддя : Л.М. Шум