Справа № 715/2677/22
Провадження № 2/715/543/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Цуркана В.В.

секретар судового засідання Майщук С.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 та після його смерті відкрилася спадщина за законом. До складу спадщини входить нерухоме майно, яке розташоване в АДРЕСА_1 . Вона своєчасно прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та постійно проживала з чоловіком. Крім цього, факт прийняття нею спадщини після смерті чоловіка підтверджується свідоцтвом про право на спадщину на земельну ділянку. Відповідачі по справі спадщину не прийняли та на неї не претендують. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок вона не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. На підставі викладеного, просить суд визнати за нею право власності на нерухоме майно, яке розташоване по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 31,4 кв.м., в тому числі житловою площею 14,6 кв.м., погріб літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», ґанок літ. «д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Е», убиральня літ. «Є», колодязь № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, огорожа № 4, вимощення № І.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю та справу просить розглядати у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви, згідно яких позовні визнали повністю, вказали, що на спадкове майно не претендують та справу просили розглядати у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Купка Глибоцького району Чернівецької області, був зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , актовий запис № 6. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Купка Глибоцького району Чернівецької області помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки № 269 від 27.02.2022 року, виданої старостою с. Купка Сучевенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, померлий ОСОБА_4 був постійно зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 з 1960 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з ним за вказаною адресою на день його смерті була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1017, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Тимофтій Л.М., спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,3411 га ( кадастровий номер :01:002:0156) в межах згідно з планом, розташованої на території Купської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 174408.

Крім цього, до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 входить нерухоме майно, яке розташоване по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 31,4 кв.м., в тому числі житловою площею 14,6 кв.м., погріб літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», ґанок літ. «д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Е», убиральня літ. «Є», колодязь № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, огорожа № 4, вимощення № І.

Висновком експертного будівельно - технічного дослідження № 11 від 11.01.2019 року встановлено, що житловий будинок літ. «А» з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані по АДРЕСА_1 , побудований з дотриманням державних будівельних, протипожежних та санітарних норм і подальша його експлуатація за призначенням можлива.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частинами першою та третьою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до частини четвертої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР.

Частиною 1 статті 112 ЦК Української РСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі частини першої статті 120 ЦК Української РСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК Української РСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 10 постанови від 2 березня 1973 року № 3 «Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього» роз`яснив, що розмір частки колишнього члена колгоспного двору у спільному майні, яке належало колгоспному дворі і зберіглося після його перетворення в господарство робітників або службовців, встановлюється відповідно до статті 123 ЦК УРСР. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх його членів (в тому числі непрацездатних і неповнолітніх), які не втратили право на частку в майні двору на час припинення останнього. Майно, придбане після перетворення колгоспного двору в господарство робітників чи службовців, підлягає поділу за нормами, що регулюють поділ спільної часткової власності або спільної сумісної власності подружжя.

Визначення суспільної групи господарства урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26.

За змістом п.20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників.

Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім`ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію.

Таким чином, господарства пенсіонерів, які мають працюючих членів сім`ї, але які не є працюючими членами колгоспу, відносяться до суспільної групи відповідно робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників.

У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цc15 зазначено, що застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір є помилковим. […]

Погосподарські книги є документами первинного обліку в сільських радах. Складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільської ради.

До матеріалів справи приєднано довідку № 335 від 02.03.2020 року, видану старостою с. Купка Сучевенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, про те, що господарство померлого ОСОБА_4 станом на 15 квітня 1991 року відносилося до колгоспного двору. В даному господарстві станом на 15.04.1991 рік були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 .

Разом з тим, згідно архівної довідки № 1/330 від 31.10.2022 року, виданої Глибоцьким об`єднаним трудовим архівом, в документах архівного фонду ТОВ «Прикарпаття» відсутні відомості про те чи були членами колгоспу «Нове життя» с. Купка ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що зарахування будинку з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1 , до суспільної групи господарств «колгоспний двір» є помилковим, станом на 15 квітня 1991 року спірний будинок фактично відносився до суспільної групи господарств «двір робітників».

Як вбачається із відповіді нотаріуса на запити суду № 396/02-14, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 має законні права на спадкове майно після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , однак у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу позивач не має можливості оформити право власності.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При таких обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-13,19,76-81,89,206,259,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою с. Купка Чернівецького району Чернівецької області, право власності на нерухоме майно, яке розташоване по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 31,4 кв.м., в тому числі житловою площею 14,6 кв.м., погріб літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», ґанок літ. «д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Е», убиральня літ. «Є», колодязь № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, огорожа № 4, вимощення № І.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 вересня 2022 року.

СУДДЯ: