Дата документу 25.10.2022 Справа № 337/7312/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/7312/21 Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.Є
Провадження № 22-ц/807/1690/22 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.

при секретарі: Ільїній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «МетаБанк» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «МетаБанк» про захист прав споживача, покладання зобов`язання вчинити певні дії, стягнення витрат на правничу допомогу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «МетаБанк» про захист прав споживача, покладання зобов`язання вчинити певні дії, стягнення витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що 15 грудня 2005 року між нею та АБ «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк» укладено кредитний договір № 55, за умовами якого вона отримала кредит 35002 долари США зі сплатою процентної ставки у розмірі 15,5% річних строком на 180 місяців на споживчі цілі, за які вона придбала квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 15 грудня 2005 року. З метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання, 15 грудня 2005 року було укладено іпотечний договір.

13 квітня 2021 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який внесено зміни у розділ 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» в частині проведження обов`язкової реструктуризації зобов`язань позичальників за договорами про споживчий кредит наданий в іноземній валюті, через що вона 14 вересня 2021 року звернулась до відповідача із заявою про проведення реструктуризації грошового зобов`язання за кредитним договором, оскільки станом на 23 квітня 2021 року у неї було непогашене грошове зобов`язання (прострочене) перед кредитором. У встановлений законодавством строк, відповіді від банку вона не отримала і лише 26 листопада 2021 року, особисто, вона отримала лист від АТ «МетаБанк», яким повідомлено, що у реструктуризації їй відмовлено через неподання документу про доходи, що не відповідало дійсності. Відмова здійснена поза межами строку, встановленого законодавством, тому ОСОБА_1 просила суд зобов`язати АТ «МетаБанк» провести реструктуризацію за кредитним договором та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2022 року позов задоволено частково.

Зобов`язано АТ «МетаБанк» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 55 від 15 грудня 2005 року, відповідно до пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування».

Стягнуто з АТ «МетаБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 20 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з АТ «МетаБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 992.40 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм в цій частині матеріального та процесуального права, просить рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2022 року змінити, збільшивши стягнутий судом розмір судових витрат до 50000 грн, та стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, понесені на стадії апеляційного провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції вона подавала достатню кількість доказів на підтвердження розміру понесених нею судових витрат у розмірі 50000 грн.

Не погоджуючись із рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2022 року, АТ «МетаБанк» також подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просить скасувати рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2022 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, АТ «МетаБанк» зазначає, що суд першої інстанції не перевірив у повному обсязі наявність підстав для задоволення заяви про реструктуризацію, а саме той факт, що предмет іпотеки не є місцем постійного проживання позичальниці. Зазначає, що намагання ОСОБА_1 підкреслити свою відповідність умовам, прописаним у законі для проведення реструктуризації, є штучними та недобросовісними.

29 серпня 2022 року до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу АТ «МетаБанк», відповідно до якого позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2022 року в частині зобов`язання провести АТ «МетаБанк» реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором залишити без змін, стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу.

30 серпня 2022 року до апеляційного суду надійшов відзив АТ «МетаБанк» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , відповідно до якого Банк заперечує проти її доводів, просить відмовити у її задоволенні.

05 вересня 2022 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, у якій вона просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу, понесені на стадії апеляційного провадження у розмірі 18000 грн. В обґрунтування заяви надає копію детального опису наданих послуг.

07 вересня 2022 року до апеляційного суду надійшла відповідь АТ «МетаБанк» на відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу банку.

13 жовтня 2022 року до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про приєднання доказів (документів) до матеріалів справи.

18 жовтня 2022 року надійшло заперечення АТ «МетаБанк» на зазначене клопотання та додаткові пояснення у справі.

У судовому засіданні представники ОСОБА_1 адвокати Яма Д.М. та Бєлан С.В. підтримали її апеляційну скаргу, просили її задовольнити, проти апеляційної скарги банку заперечували, просили відмовити у її задоволенні.

Представники відповідача адвокати Єрьомін Я.С. та Полуляхова Ю.С. підтримали апеляційну скаргу банку, просили її задовольнити, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперчували, просили залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судове рішення, згідно зі ст. 263 ЦПК України, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Так суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами справи та не заперечувалось сторонами, що 15 грудня 2005 року між ОСОБА_1 та АБ «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк», було укладено кредитний договір № 55, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит 35002 долари США зі сплатою процентної ставки у розмірі 15,5% річних строком на 180 місяців на споживчі цілі, за які вона придбала квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 15 грудня 2005 року. З метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання, 15 грудня 2005 року було укладено іпотечний договір.

23 квітня 2021 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ, яким доповнено розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» № 1734 - VIII від 15.11.2016 року, пунктом 7.

Відповідно до цього пункту зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом:

1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

2) виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

3) реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;

у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;

у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

Крім того, у разі визнання судом поважними інших причин неподання заяви про проведення реструктуризації протягом тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом суд може встановити інший строк для подання заяви.

Якщо строк подання заяви про проведення реструктуризації пропущено позичальником з поважних причин (хвороба, перебування за межами території України тощо), кредитор за клопотанням позичальника має право подовжити строк подання заяви про проведення реструктуризації на два місяці.

У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом;

4) у заяві про проведення реструктуризації зазначаються:

прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника;

найменування кредитодавця (повне або скорочене);

інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява;

інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника);

інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса);

інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя;

документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів;

кредитодавець, наступні кредитори за договором зобов`язані надати поточному кредитору на його вимогу, а також позичальнику на його вимогу всю наявну інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, за договором, не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги;

кредитор, до якого перейшли права кредитодавця внаслідок відступлення права вимоги, зобов`язаний надати позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на його вимогу (не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги) належним чином завірену таким кредитором копію документа, яким визначено розмір плати, що сплачена за відступлення права вимоги.

Використавши своє право на проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 55 від 15 грудня 2005 року, 01 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Банку із заявою, у якій просила провести реструктуризацію боргу за кредитним договором ( а.с.21-25) та, оскільки відповідь на першу заяву не отримала,14 вересня 2021 року звернулась до відповідача повторно ( а.с. 27-28)

На заяву від 14 вересня 2021 року ОСОБА_1 отримала відповідь про відмову у задоволенні її заяви.

Колегія судді погоджується із судом першої інстанції у тому, що подаючи заяви від 01 липня 2021 року та від 14 вересня 2021 року ОСОБА_1 належно виконала вимоги Закону що надання відомостей для проведення реструктуризації боргу.

Так, у заяві ОСОБА_1 зазначено прізвище, ім`я та по батькові позичальника; найменування кредитодавця; інформацію про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване місце проживання позичальника; інформацію про всі наявні у власності позичальника на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса).

До заяви долучено документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (довідку про осіб зареєстрованих у житлі, про доходи позичальника, розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно позичальника).

Проте АТ «МетаБанк» листом від 25 серпня 2021 року відмовив ОСОБА_1 у проведенні реструктуризації боргу за її заявою від 01 липня 2021 року через ненадання, як зазначено у відповіді, довідки про доходи. Доказів часу отримання ОСОБА_1 зазначеної відповіді, відповідачем суду не надано не було.

14.09.2021 року ОСОБА_1 повторно звернулася до АТ «МетаБанк» з аналогічним питанням.

Матеріали цивільної справи містять копію відповіді банку на звернення ОСОБА_1 від 14.09.2021 року, у якій зазначено про відсутність доходів у позивача.

У вказаних відповідях банку не вказано яких документів, що вимагалися законом або банком, ОСОБА_1 не було долучено до заяви, та АТ «МетаБанк» не вимагало у неї подання інших документів, які були б відсутні.

Щодо доводів апеляційної скарги банку про відсутність усіх необхідних документів, зокрема довідки про доходи позичальниці, колегія суддів вважає необхідним зазначити про те, що матеріали справи підтверджують надання ОСОБА_1 усіх таких документів, адже відсутність доходу у ОСОБА_1 , довідку про що позичальниця долучила до своєї заяви, не може свідчити про невиконання нею вимог Закону.

Окрім того, відповідь про відмову у проведенні реструктуризації у зв`язку з ненаданням документів про доходи, направлена ОСОБА_1 з пропущенням встановленого законодавством строку, а докази, коли саме ОСОБА_1 таку відповідь отримала, відсутні.

Отже, банк мав би провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № №55 від 15 грудня 2005 року за заявою ОСОБА_1 від 01 липня 2021року, тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відмова у проведенні реструктуризації неправомірна, а позовні вимоги ОСОБА_1 щодо покладання зобов`язання на АТ «МетаБанк» провести реструктуризацію зобов`язань відповідно до п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», підлягають задоволенню.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результати розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу надання послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з положеннями частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт( наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та ( або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару ( фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (кладання позовної заяви, надання консультацій).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку ( квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Враховуючи обсяг понесених судових витрат, складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення вимог позивача у цій частині на суму 20 000 грн.

Докази та обставини, на які посилаються скаржники в апеляційних скаргах, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші приведені у скаргах доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Апеляційний суд перевірив доводи апелянта та дійшов висновку, що вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновків суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційні скарги не містять. Доводи апеляційної скарг зводяться до переоцінки доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстави для його скасування відсутні.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим, апеляційні скарги ОСОБА_1 та АТ «МетаБанк» належить залишити без задоволення, а рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2022 року - без змін, що також є правовою підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу при апеляційному розгляді справи.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «МетаБанк» без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 04 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: