Провадження №2/756/1630/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( заочне)

02 листопада 2022 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

за участі секретаря Гриненко Л.О.,

розглянув у підготовчому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_4 .

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 15.12.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майоровою А.В. було посвідчено договір купівлі- продажу квартири, яким посвідчується, що ОСОБА_6 належить на праві власності нерухоме майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,1кв.м.,житловою 17,3кв.м.

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів від 31.10.2017р. № 102065420, зареєстровано право власності на нерухоме майно за ОСОБА_6. За даною адресою зареєстровано особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які не є членом сім`ї власника. Відповідачі не проживають за адресою зареєстрованого місця проживання, не ведуть з позивачем спільного господарства та не беруть участі в сплаті рахунків за комунальні послуги. Не зважаючи на те, що відповідачі не проживають в спірній квартирі, останні створюють позивачу певні труднощі в користуванні житлом. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користуванням майном, тому вказані обставини стали підставою для звернення з позовом до суду. З огляду на викладене, позивач просить визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача до судового засідання надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просилав їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської РДА в м. Києві в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Начальником служби ОСОБА_5 28.01.2022 року подано заяву, в якій зазначили, що не визнають позов та просять суд при прийнятті рішення враховувати інтереси дитини.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ч. 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 15 грудня 2016 року, ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів від 31.10.2017р. № 102065420, зареєстровано право власності на нерухоме майно за ОСОБА_6. За даною адресою зареєстровано особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які не є членом сім`ї власника.

Актом від 06 жовтня 2021року, складениими мешканцями будинку будинку АДРЕСА_3 , підтверджується, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 не проживають у квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 9).

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі не проживали та не проживають в квартирі АДРЕСА_1 .

Жодних доказів, що відповідачі користуються житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідачі ніколи не проживали та не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить позивачу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України; ст.ст. 64, 109, 150, 156 ЖК УРСР; ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81,141, 263, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Луценко