Справа № 346/1439/22
Провадження № 22-ц/4808/1099/22
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Кузів А.В.

з участю представника КНП «Коломийська ЦРЛ» Лейб`юк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу генерального директора КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР Кошкіна А.Є. на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2022 року ухвалине у складі судді П`ятковського В.І. в м.Коломия, у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради про визнання частково незаконним наказу №77 від 28 березня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради про визнання частково незаконним наказу №77 від 28 березня 2022 року.

Позовна заява мотивована тим, що вона з січня 2006 року працювала на посаді лікаря-лаборанта Коломийського пологового будинку. 28 березня 2022 року комунальним некомерційним підприємством «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради виданий наказ за №77 «Про зміну істотнх умов праці працівників структурного підрозділу «Пологовий будинок» КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР. Пунктом 1 наказу генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради № 77 «Про зміну істотних умов праці працівників структурного підрозділу Комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради» ОСОБА_1 переведено на 0,5 ставки посади лікаря-лаборанта централізованої клініко-діагнозтичної лабораторії. Вважає наказ в цій частині незаконним виходячи з того, що вказане переведення є істотною зміною умов праці, оскільки встановлює неповний робочий час, а оплата праці здійснюється відповідно до відпрацьованого часу, що істотно впливає на розмір її заробітної плати. Вказує, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства не повідомив її попередньо в двохмісячний строк до видачі наказу про таку зміну істотних умов праці, згоди на переведення вона не давала, тому переведення вважає незаконним. Крім того, зазначала, що станом на 28 березня 2022 року в пологовому будинку було дві ставки лікаря-лаборанта на яких працювало двоє лікарів, вона та ОСОБА_2 . Однак при рівній кваліфікації, істотні умови праці змінено лише їй, а іншого лікаря залишено працювати на повну ставку, незважаючи на те, що до виходу на пенсію їй залишилося один рік дев`ять місяців, тому розмір отримуваної заробітної плати істотно вплине на розмір пенсії. Просила наказ № 77 «Про зміну істотних умов праці працівників структурного підрозділу Комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради», яким її переведено на 0,5 ставки посади лікаря-лаборанта централізованої клініко-діагнозтичної лабораторії скасувати.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2022 року позов задоволено.

Визнано незаконним і скасовано наказ комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради за № 77 від 28 березня 2022 року «Про зміну істотних умов праці працівників структурного підрозділу «Пологовий будинок» Комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради, в частині переведення ОСОБА_1 , з посади лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії на 0,5 ставки посади лікаря-лаборанта централізованої клініко-діагностичної лабораторії.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради на користь держави (на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду генеральний директор КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР Кошкін А.Є. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. Зокрема, вказує, що 14.01.2022 р. засідання робочої комісії щодо визначення переважного права на залишення на роботі працівників пологового будинку від 14.01.2022 року, генеральним директором КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР видано наказ №22 від 21.01.2022 року «Про скорочення штатних посад та чисельності працівників структурного підрозділу «Пологовий будинок» КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР. Стверджує, що щодо позивачки було суворо дотримано вимоги ст.ст.40,43 КЗпП України, а саме під розписку було повідомлено про вивільнення 31.03.2022 р. Однак, позивач ОСОБА_3 27.01.2022 р. вказала, що з наказом не згідна, оскільки в неї скоро пенсія, про що відповідно цього ж числа був складений акт про відмову поставити підпис на підтвердження ознайомлення з наказом №1 від 27.01.2022 р. Надалі на підставі протоколу №143/01-06/09 засідання робочої комісії щодо, визначення переважного права на залишення на роботі працівників СП «Пологовий будинок» від 15.03.2022р., листа погодження голови профспілкового комітету КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР від 28.03.2022 р. №3 генеральним директором КНП «Коломийська ЦРЛ» Коломийської МР видано наказ №76 від 28.03.2022 року «Про скорочення штатних посад та чисельності працівників структурного підрозділу «Пологовий будинок» КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР та наказ №77 від 28.03.2022 року «Про зміну істотних умов праці працівників структурного підрозділу «Пологовий будинок» КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР. Вищевказаними наказами з 31.03.2022 р. скорочено 0,5 ст. посади лікар-лаборанта 1 клініко-діагностичної лабораторії СП «Пологовий будинок» та перереєстровано 1,5 посади лікар-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії СП «Пологовий будинок» на 1.5 ст. посади лікар-лаборанта централізованої клініко-діагностичної лабораторії, а тому з 01.04.2022 року ОСОБА_1 - лікаря-лаборанта клініко діагностичної лабораторії СП «Пологовий будинок» переведено на 0,5 ст. посади лікаря-лаборанта централізованої клініко-діагностичної лабораторії. Разом з тим, щодо висновку суду першої інстанції про зміну істотних умов праці без згоди позивача зазначає, що відповідно до п.2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 року у період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 КЗпП України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються. Також твердження позивача про те, що при рівній кваліфікації змінено істотні умови праці лише їй, а лікаря ОСОБА_2 залишено працювати на повну ставку це при тому, що їй до виходу на пенсію залишилося 1 рік 9 місяці є безпідставними адже, на час визначення переважного права на залишення на роботі працівників СП « Пологовий будинок» на підставі інформації про кваліфікаційні категорії лікарів-лаборантів, у лікаря-лаборанта ОСОБА_1 закінчився термін дії вищої кваліфікаційної категорії. Натомість у лікаря-лаборанта ОСОБА_2 діюча вища кваліфікаційна категорія до 05.03.2025 року (наказ ДОЗ ОДА № 45-к від 06.03.2020 року). ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже ст. 42 КЗпП України пункту 10 не підлягає скороченню. ОСОБА_4 отримує пенсійне забезпечення з досягнення нею 50-річного віку. Зокрема, зі штатного розпису КНП «Коломийською ЦРЛ» Коломийської міської ради затвердженого рішенням міської ради від 21.10.2021 року №1298-21/2021 вбачається в клініко-діагностичній лабораторії кількість штатних посад лікаря лаборанта -2.0. А відповідно до зміненого штатного розпису даних посад вже немає, а є нові посади в централізованій клініко-діагностичній лабораторії, зокрема посад лікарів- лаборантів - 3.0. Отже, зміна в організації і праці відбулась на підставі вищевказаного наказу, оскільки його змістом передбачалось скорочення чисельності та штату його працівників, а тому були правові підстави проведення змін істотних умов праці позивача.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити її в повному обсязі.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явилась, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення судової повістки не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач провівши переведення ОСОБА_5 на 0,5 ставки лікаря-лаборанта не розрізнив понять «скорочення чисельності або штату працівників» ( ч.1 ст. 40 КЗпП України) і «переведення працівника з ініціативи роботодавця на неповний робочий час» ( ч. 3 ст. 32 КЗпП України). Під переведенням працівника з повної ставки на 0,5 ставки розуміється встановлення такому працівникові неповного робочого часу, що дорівнюватиме половині встановленої тривалості робочого часу, зокрема в судовому засіданні встановлено, що позивачка не давала згоди на переведення її на роботу з ставки лікаря-лаборанта на 0,5 ставки лікаря-лаборанта. Таким чином, запровадження неповного робочого часу за ініціативою роботодавця є істотною зміною умов праці, на що позивачка згоди не надала, а отже переведення її на 0, 5 ставки лікаря-лаборанта здійснено з порушенням вимог ст. 32 КЗпП України. Лише при наявності змін істотних умов праці, викликаних змінами в організації виробництва і праці відповідач тільки за згодою позивачки вправі був перевести її з посади лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії на 0,5 ставки посади лікаря-лаборанта централізованої клініко-діагностичної лабораторії.

Ухвалені судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що згідно записів в трудовій книжці позивачки наказом Коломийського пологового будинку (філії Коломийського територіального медичного об`єднання) за № 2-к від 06 січня 2006 року вона прийнята на роботу лікаря-лаборанта пологового будинку. Надалі Коломийська центральна районна лікарня була реорганізована шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської районної ради, а з 22 жовтня 2019 року пологовий будинок став структурним підрозділом комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської районної ради (а.с. 5-7).

Наказом № 14 від 11 січня 2021 року Комунальне некомерційне підприємство «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської районної ради реорганізоване шляхом прийняття у власність в комунальне некомерційне підприємство «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради.

Позивачка прийнята на роботу до Коломийського пологового будинку (філії Коломийського територіального медичного об`єднання) за № 2-к від 06 січня 2006 року на повну ставку лікаря-лаборанта пологового будинку.

28 березня 2022 року відповідач видав наказ за № 77 «Про зміну істотних умов праці працівників структурного підрозділу «Пологовий будинок» КНП « Коломийська ЦРЛ» КМР». Першим пунктом вказаного наказу з 01 квітня 2022 року посади структурного підрозділу «Пологовий будинок» КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР перереєстровано і позивачку переведено з посади лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії на 0, 5 ставки посади лікаря-лаборанта централізованої клініко-діагностичної лабораторії (а.с. 8).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці - це виключне повноваження власника. Водночас такі зміни не повинні означати примусу до праці. Таке питання вирішується частиною третьою статті 32 КЗпП України.

Згідно з частиною третьою статті 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Попередженням є пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2021 року у справі № 607/14453/20 (провадження № 61-10296св21) зазначено, що: «виходячи зі змісту частини третьої статті 32 КЗпП України, зміна істотних умов праці включає зміну системи та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших. Перелік істотних умов праці не є вичерпним. Про зміну істотних умов праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці (частина третя статті 32 КЗпП України). Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу (частина четверта статті 32 КЗпП України).

Установлено, що у відповідача дійсно відбулися зміни в організації виробництва та праці, а саме з метою балансування власних видатків в межах виділених кошторисних призначень, виходячи з функцій та обсягу медичної допомоги, керуючись cт. 51 Бюджетного Кодексу України, п.7 постанови Кабінету Міністрів України №11 від 23.01.2015р., «упорядкувати структуру штатної чисельності працівників у межах затверджених асигнувань на оплату праці, не допускати збільшення такої чисельності, крім випадків, пов`язаних з відкриттям (розширенням) установ та збільшенням кількості Одержувачів відповідних послуг для задоволення суспільних потреб», п.28 постанови Кабінету Міністрів України №228 від 28.02.2002р.. «розпорядники розрахункові обсяги витрат проводять у відповідність з бюджетними асигнуваннями та іншими показниками, що доведені лімітними довідками», на підставі протокольного доручення наради у першого заступника міського голови Токарчука О.В. щодо відповідності штатної чисельності та структури працівників КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР відносно майбутніх умов контрактування по ПМГ на 2022 рік, враховуючи спроможність виплати заробітної плати персоналу підприємств відповідно до Указу Президента України «Про заходи щодо підвищення конкурентноспроможності закладів охорони; здоров`я та забезпечення додаткових гарантій для медичних працівників» та можливості реорганізації КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР з наслідками такої реорганізації, на підставі листа - погодження голови профспілкового комітету КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР № 2 від 10.01.2022р., наказу КНП «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради від 10.01.2022 р. №4 «Про створення комісії, для визначення переважного права на залишення на роботі працівників структурного підрозділу КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, на підставі протоколу №48/01-06/09. 14.01.2022 р. засідання робочої комісії щодо визначення переважного права на залишення на роботі працівників СП «Пологовий будинок» від 14.01.2022 року, генеральним, директором КНП «Коломийська ЦРЛ» Коломийської МР видано наказ №22 від 21.01.2022 року «Про скорочення штатних посад та чисельності працівників структурного підрозділу «Пологовий будинок» КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР.

Надалі на підставі протоколу №143/01-06/09 засідання робочої комісії щодо, визначення переважного права на залишення на роботі працівників СП «Пологовий будинок» від 15.03.2022р., листа погодження голови профспілкового комітету КНП Коломийська ЦРЛ» КМР від 28.03.2022 р. №3 генеральним директором КНП «Коломийська ЦРЛ» Коломийської МР видано наказ №76 від 28.03.2022 року «Про скорочення штатних посад та чисельності працівників структурного підрозділу «Пологовий будинок» КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР та наказ №77 від 28.03.2022 року «Про зміну істотних умов праці працівників структурного підрозділу «Пологовий будинок» КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР.

Вищевказаними наказами з 31.03.2022 р. скорочено 0,5 ст. посади лікар-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії СП «Пологовий будинок» та перереєстровано 1,5 посади лікар-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії СП «Пологовий будинок» на 1,5 ст. посади лікар-лаборанта централізованої клініко-діагностичної лабораторії, а тому з 01.04.2022 року ОСОБА_1 - лікаря-лаборанта клініко діагностичної лабораторії СП «Пологовий будинок» переведено на 0,5 ст. посади лікаря-лаборанта централізованої клініко-діагностичної лабораторії.

Разом з тим, під переведенням працівника з повної ставки на 0,5 ставки розуміється встановлення такому працівникові неповного робочого часу, що дорівнюватиме половині встановленої тривалості робочого часу.

Таким чином, запровадження неповного робочого часу за ініціативою роботодавця є істотною зміною умов праці, на що позивачка згоди не надала, а отже переведення її на 0, 5 ставки лікаря-лаборанта здійснено з порушенням вимог ст. 32 КЗпП України.

Проте, що ОСОБА_1 не давала письмової згоди щодо виконання трудових обо`язків у зв`язку із зміною істотних умов праці, не заперечується відповідачем.

Зміна істотних умов праці - зміна систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших (частина третя статті 32 КЗпП України).

Перелік істотних умов праці, передбачений у частині третій статті 32 КЗпП України, не є вичерпним і може доповнюватися стосовно кожного конкретного випадку. До істотних умов праці, крім перелічених, з урахуванням інтересів конкретних працівників можна віднести також встановлення або скасування деяких додаткових елементів у трудовій функції, якщо основна трудова функція при цьому не змінюється, відбуваються збільшення або зменшення обсягу роботи, ступеня самостійності і відповідальності працівника, ступеня шкідливості роботи, перехід з індивідуальної на колективну організацію праці і навпаки та створюються інші умови, що характеризують трудовий процес.

Неповний робочий час це умова роботи й такий режим робочого часу, який установлюється за угодою між працівником і роботодавцем (підприємством або підприємцем) у формі неповного робочого дня або неповного робочого тижня.

Він може встановлюватися за угодою між працівником і роботодавцем та окремо за ініціативою роботодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці в разі продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем і розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інше працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Однак, Закон України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" № 2136-IX від 15.03.2022 р. вніс суттєві зміни в трудове законодавство на період воєнного стану. Торкнулися вони і змін істотних умов праці.

У Державній службі України з питань праці повідомили, що у період дії воєнного стану норми ч. 3 ст. 32 КЗпП та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці за два місяці не застосовуються. Тому про такі зміни не потрібно попереджати працівників у двомісячний термін.

Однак попередити працівників про зміну істотних умов праці все ж таки потрібно. Працівників доцільно попередити про зміну істотних умов праці відразу після прийняття роботодавцем відповідного рішення про таку зміну, але не пізніше допуску до роботи зі зміненими умовами праці.

Установлено, що ОСОБА_1 під розписку було повідомлено про вивільнення 31 березня 2022 року. Однак, ОСОБА_1 27 січня 2022 року вказала, що з наказом не згідна, оскільки в неї близький вихід на пенсію, тому складено акт про відмову від підпису на підтвердження ознайомлення з наказом № 1 від 27 січня 2022 року.

На підставі протоколу № 143/01-06/09 засідання робочої комісії щодо визначення переважного права на залишення на роботі працівників СП «Пологовий будинок» від 15 березня 2022 року, листа погодження голови профспілкового комітету КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР від 28 березня 2022 року № 3 генеральним директором КНП «Коломийська ЦРЛ» Коломийської МР видано наказ № 76 від 28 березня 2022 року «Про скорочення штатних посад та чисельності працівників структурного підрозділу «Пологовий будинок» КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР та наказ № 77 від 28.03.2022 року «Про зміну істотних умов праці працівників структурного підрозділу «Пологовий будинок» КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР. Цими наказами з 31 березня 2022 року скорочено 0,5 ставки посади лікар-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії та переведено з 01 квітня 2022 року ОСОБА_5 , лікаря-лаборанта клініко діагностичної лабораторії на 0,5 ставки посади лікаря-лаборанта централізованої клініко-діагностичної лабораторії.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку не взявши до уваги посилання позивачки на недотримання відповідачем вимоги про необхідність повідомлення про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці, оскільки згідно із Законом № 2136-IX від 15 березня 2022 року у період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що лише при наявності змін істотних умов праці, викликаних змінами в організації виробництва і праці відповідач за згодою позивачки вправі був перевести її з посади лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії на 0,5 ставки посади лікаря-лаборанта централізованої клініко-діагностичної лабораторії.

Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції з точки зору застосування норм права, які стали підставою для позову по суті, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення відповідно до встановлених обставин на підставі наданих сторонами доказів, які мають індивідуальний характер. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що з 01 квітня 2022 року ОСОБА_1 , лікаря-лаборанта клініко діагностичної лабораторії переведено на 0,5 ставки посади лікаря-лаборанта централізованої клініко-діагностичної лабораторії з дотримання трудового законодавства, оскільки суперечать вимогам статті 32 КЗпП України та статтею 43 Конституції України, якими заборонено примус до праці.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, розглянуто позовну заяву у відповідності до норм матеріального права, прийнято обґрунтоване рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для справи, тому підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не встановлено.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу генерального директора КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР Кошкіна А.Є. залишити без задоволення. Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта