Справа № 739/1195/20
Провадження № 2/739/9/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Кочура О.О.,

при секретарі - Головня І.І.,

за участі: позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» про поновлення ОСОБА_1 на посаді водіяекспедитора ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» з 05.01.2011 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовом до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод», в якому просив суд: 1) скасувати наказ №161 від 16.06.2011 року та зобов`язати ПрАТ «Новгород-Сіверький сирзавод» допустити його до робочого місця згідно наказу №20/к від 03.02.2020 року; 2) стягнути з ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку. Обгрунтовуючи свій позов ОСОБА_1 посилається на рішення Семенівського районного суду від 07.11.2019 року, яким було визнано недійсним запис в його трудовій книжці, про те що ОСОБА_1 поновлений на посаді водія автотранспортного засобу з 04.01.2011 року. На виконання вищевказаного рішення суду, ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» видав наказ №20/К від 03.02.2020 року, згідно якого, 24.02.2020 року внесли запис в його трудову книжку, про те, що позивач поновлений на посаді водія-експедитора ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» з 05.01.2011 року. Таким чином, на думку позивача, ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» визнав свою неправдиву інформацію, що його посада була скорочена рішеням від 13.05.2011 року невідомо якого суду. Також в позовній заяві ОСОБА_1 просив витебувати у ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» такі документи: наказ про те, за якою машиною він відповідальний з 13.05.2011 року; наказ про ознайомлення з роботою та внутрішнім порядком робочого часу з 13.05.2011 року та яку роботу позивач не виконував з 13.05.2011 року; довідку про тарифну ставку яка була на 16.06.2011 року; наказ про переведення на іншу посаду ; накази з 13.05.2011 року по 16.06.2011 року, що стали підставою для звільнення.

В подальшому, на виконання ухвали Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16.10.2020 року про залишення позовної заяви без руху, позивач надав заяву в якій зазначив, що позов подається вперше та доповнив свої позовні вимоги наступними: - стягнути з ПрАТ « Новгород-Сіверський» на користь позивача 718 гривень 81 копійку заробітної платт при звільненні 16.06.2011 року.

Крім того, 02.11.2022 року ОСОБА_1 подав до суду «довідку» в якій зробив розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 238 801,44 грн.

09.12.2020 року ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» надіслав до суду відзив на позовну заяву, яку вважають необґрунтованою, та такою що не має правових підстав, позовні вимоги не визнають в повному обсязі, оскільки ОСОБА_1 вже звертався до різних судів з такими ж позовними вимогами і по них винесені рішення, які вже набрали законної сили.

Позивач ОСОБА_1 відповідь на відзив не подав.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав, просив суд задовольнити позов та скасувати наказ №161 від 16.06.2011 року про звільнення його з посади, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 238 801,44 грн., а також стягнути заборгованість по заробітній платі за 9 робочих днів у розмірі 718 грн. 81 коп..

Представник відповідача ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» Єгорова Л.В. у судовому засіданні просила суд залишити позов ОСОБА_1 без розгляду, оскільки останній звернувся до суду повторно, позивач зловживає процесуальними правами, заводячи суд в оману, просила звернути увагу на відзив на позовну заяву та зазначила, що всі вимоги ОСОБА_1 вже судами різних інстанцій розглядались і по них були прийняті рішення. Заслухавши вступне слово учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та наявні в них письмові докази, судом встановлено: 29.04.2010 року позивача було прийнято на роботу у ЗАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» на посаду водія-експедитора. 05 жовтня 2010 року ЗАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» перейменовано у ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» (а.с.126). 04.01.2011 року позивача звільнено з роботи із займаної посади на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання обов`язків, покладених на нього трудовим договором (а.с.126). Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12.05.2011 року позивача поновлено на посаді водія-експедитора ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» з 05.01.2011 року (а.с. 119-120). Наказом №88 від 13.05.2020 року позивача було поновлено на посаді водія автотранспортного засобу за рішенням суду від 13 травня 2011 року (а.с. 126). Наказом №161 позивача звільнено з ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовою інструкцією, про що внесено відповідні записи до трудової книжки позивача (а.с.15). Як вбачається з рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівьської області від 06.08.2020 року, ухваленого у об`єднаній цивільній справі № 739/1716/19 за результатами розгляду позову ОСОБА_1 про скасування наказу №161 від 16.06.2011 року, поновлення його на роботі на посаді водія-експедитора з 13.05.2011 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку та стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні у розмірі 718 грн. 56 коп. Даним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено в повному обсязі, з таких підстав: з приводу вимоги позивача про стягнення середнього заробітку з час вимушеного прогулу, за період з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку, суд врахував положення частини другої статті 235 КЗпП України, та оскільки вимоги позивача про поновлення його з 13.05.2011 року на посаді водія-експедитора задоволенню не підлягають, то підстави для стягнення у зв`язку з цим середнього заробітку за час вимушеного прогулу також задоволенню не підлягають. З приводу вимог позивача про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 718 грн. 56 коп. за період роботи з 13.05.2011 року по 16.06.2011 року суд врахував, що після поновлення позивача на посаді з 13.05.2011 року останній у період з 17.05.2011 року по 06.06.2011 року перебував у щорічній оплачуваній відпустці та відпустці без збереження заробітної плати, після чого допустив простій в роботі, яка відповідачем у зв`язку з цим не була оплачена. Вказані обставини та правомірність нездійснення нарахування і виплати позивачу заробітної плати за відповідний період вже були предметом судового розгляду і з цього приводу ухвалено судові рішення Семенівським районним судом Чернігівської області від 05.10.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 08.12.2011 року. При цьому будь-яких інших доказів на обґрунтування даної позовної вимоги суду позивачем не надано. За таких обставин вказану позовну вимогу позивача про стягнення заробітної плати у розмірі 718 грн. 56 коп. суд вважає безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню. З приводу вимог позивача про скасування наказу №161 від 16.06.2011 року суд врахував, що вказаним наказом генерального директора ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод», позивача було звільнено з посади водія автотранспортного засобу на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України. У подальшому позивач звертався до суду з позовом про його поновлення на посаді у ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» з 17.06.2011 року, однак рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 05.10.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 08.12.2011 року, у задоволенні вказаного позову було відмовлено, при цьому встановлено законність звільнення позивача з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Що свідчить про відсутність підстав для скасування наказу №161 від 16 червня 2011 року та необхідність відмови в задоволенні вказаної позовної вимоги (а.с.154-158).

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 07.11.2019 року, зобов`язано ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» внести у відповідності до приписів Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (із змінами і доповненнями), виправлення у трудовій книжці ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у записи за порядковими номерами 24 та 25 у частині точного зазначення чисел, підстав внесення запису (документа, його дати та номера), тотожного найменування посади працівника, з урахуванням даних резолютивної частини рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 12 травня 2011 року у справі № 22ц-1210/2011 (а.с.3-4).

03.02.2020 року генеральний директор ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» Міняйло Н.М. видала наказ № 20/К про внесення виправлень у трудову книжку ОСОБА_1 на виконання рішення Семенівського районного суду Чернігівської області у справі № 739/128/19 (провадження 2/744/645/2019) від 12.11.2019 року (а.с.5)

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Згідно п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Встановлена цивільним процесуальним законом неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили, яке згідно ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим для усіх органів та осіб.

Закриття провадження у справі згідно ст.255 ЦПК України - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесеня рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Оскільки в судом встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування наказу №161 від 16.06.2011 року, про стягнення з ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку та стягнення з ПрАТ «Новгород-Сіверський» на користь позивача 718 гривень 65 копійок заробітної плати при звільненні 16.06.2011 року, вже були предметом розгляду в інших справах і судові рішення по них набрали законної сили, тому провадження у справі в частині зазначених позовних вимог підлягає закриттю.

Стосовно заявленої позивачем вимоги про допуск його до робочого місця згідно наказу №20/к від 03.02.2020 року, суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки існує наказ №161 від 16.06.2011 року генерального директора ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» Панфілова О.І. про припинення трудового договору, яким ОСОБА_1 звільнено 16.06.2011 року з посади водія автотранспортного засобу на підставі ст.40 ч.1 п.3 КЗпП України (законність винесення наказу перевірялась судами), отже ОСОБА_1 є звільненим із займаної посади, а наказом №20/К від 03.02.2020 року лише вносились зміни до трудової книжки ОСОБА_1 , тому відсутні правові підстави для задоволення даної позовної вимоги.

Керуючись статтями 255, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» в частині скасування наказу №161 від 16.06.2011 року та стягнення з ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.05.2011 року по день фактичного розрахунку та стягнення з ПрАТ « Новгород-Сіверський» на користь позивача 718 гривень 81 копійку заробітної плати при звільненні 16.06.2011 року закрити.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» про допуск до робочого місця згідно наказу №20/к від 03.02.2020 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Дата складення повного судового рішення 08.11.2022 року.

Суддя: О.О.Кочура