26.10.2022 Єдиний унікальний № 2-344/2004
провадження № 4-с/371/4/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Миронівка

ЄУН 2-344/2004

Провадження № 4-с/371/4/22

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Горкуші О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Приватного акціонерного товариства «МХП» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст вимог скарги

Представник заявника звернулася до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 842086 з примусового виконання виконавчого листа № 2-344, виданого 3 лютого 2005 року Миронівським районним судом Київської області на виконання рішення суду від 29 вересня 2004 року, яким зобов?язано АТЗТ «Миронівський хлібопродукт», правонаступником якого є ПрАТ «МХП», виконати умови пункту 3 додаткових угод від 06 лютого 2002 року по договору купівлі продажу цінних паперів № 2100 від 28 грудня 2001 року та договору № к-05/06 від 06 лютого 2002 року, відшкодувати ОСОБА_1 різницю між ринковою вартістю пакетів акцій та вартістю акцій, передбаченими цими договорами, акціями ВАТ КБ «Укргазбанк» на суму 3212592,90 грн.

30 травня 2005 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, при цьому ним не скасовані здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, не знято арешт, накладений на кошти боржника, зокрема на кошти, що містяться на поточному розрахунковому рахунку № № НОМЕР_1 (МФО 380805, ) та не проведено інші дії, необхідні у зв?язку з закінченням виконавчого провадження 30 травня 2005 року. Про наявність арешту коштів боржника на рахунку підприємства, заявнику стало відомо з листа АТ «Райффайзен Банк» від 5 вересня 2022 року.

Свої вимоги у скарзі заявник обґрунтовує тим, що, в порушення вимог статті 38 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону від 23 грудня 2004 року, при закінченні виконавчого провадження державний виконавець не припинив чинність арешту майна (коштів) боржника.

На даний час відсутня об?єктивна необхідність (у розумінні Закону України «Про виконавче провадження») у арешті майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Миронівського районного суду Київської області від 29 вересня 2004 року у справі 2-344.

Зазначила, що виконавчий лист фактично виконаний, та, з огляду на знищення виконавчого провадження за строком зберігання, відсутністю на виконанні виконавчого провадження, неможливо зняти накладений в межах виконавчого провадження арешт Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Міністерства юстиції (м. Київ).

Просила скасувати/зняти арешт з коштів, що містяться на поточному розрахунковому рахунку № № НОМЕР_1 , МФО 380805, ), відкритому у АТ «Раффайзен Банк», який накладений постановою № 56-1 про арешт коштів боржника від 15 квітня 2005 року, винесеною державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Київського обласного управління юстиції Власюк Д.В. на виконання рішення Миронівського рійонного суду Київської області від 29 вересня 2004 року у справі № 2-344.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Провадження у справі відкрито ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 12 жовтня 2022 року.

Від АТ «Райффайзен Банк» 24 жовтня 2022 року надійшли пояснення щодо обставин накладення арешту на кошти, що були розміщені на поточному розрахунковому рахунку АТЗТ «Миронівський хлібопродукт» № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Раффайзен Банк». Зокрема в поясненнях зазначено, що арешт на кошти був накладений на виконання постанови головного державного виконавця виконавчої служби Київського обласного управління юстиції Власюка Д.В. про арешт коштів боржника № 56-1 від 15 квітня 2005 року. Станом на сьогодні, на виконанні у банку перебуває постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Київського обласного управління юстиції від 05 квітня 2005 року № 56-1 про арешт коштів боржника при примусовому виконанні рішення Миронівського районного суду від 29 вересня 2004 року № 2-344. Вказаною постановою накладено арешт на кошти приватного акціонерного товариства «МХП», що містяться на поточному № НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен банк» (МФО 380805, ). Зазначила, що у разі надходження до банку рішення суду про зняття арешту з коштів, що знаходяться на рахунках скаржника у банку, вказане рішення суду буде виконане.

Разом з поясненнями до суду надано копію зазначеної постанови про арешт коштів боржника.

Аргументи учасників справи

На розгляд скарги представник скаржника не з?явилася, за текстом скарги просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, скаргу задовольнити.

Заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), дії якого оскаржуються, а також ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк» про розгляд скарги були повідомлені належно, представники вказаних юридичних осіб та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися.

За правилами частин 1 та 2 статті 450 ЦПК України, скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно вказаних правил, неявка стягувача, боржника, державного виконавця як учасників справи не перешкоджає розгляду скарги.

Фактичні обставини справи та мотиви суду

Судом встановлено такі обставини.

В провадженні Миронівського районного суду Київської області перебувала справа № 2-344/2004 за позовом ОСОБА_1 до АТЗТ «Миронівський хлібопродукт» про зобов?язання виконати умови договору та зустрічним позовом АТЗТ «Миронівський хлібопродукт» до ОСОБА_1 про визнання додаткових угод недійсними.

Рішенням Миронівського районного суду у цій справі від 29 вересня 2004 року зобов?язано АТЗТ «Миронівський хлібопродукт» виконати умови пункту 3 додаткових угод від 06 лютого 2002 року по договору купівлі продажу цінних паперів № 2100 від 28 грудня 2001 року та договору № к-05/06 від 06 лютого 2002 року, відшкодувати ОСОБА_1 різницю між ринковою вартістю пакетів акцій та вартістю акцій, передбаченими цими договорами, акціями ВАТ КБ «Укргазбанк» на суму 3212592,90 грн.

На виконання вказаного рішення суду, 3 лютого 2005 року Миронівським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 2-344, який перебував на примусовому виконанні виконавчої служби Київського обласного управління юстиції (виконавче провадження № 842086).

Під час примусового виконання рішення суду, постановою головного державного виконавця виконавчої служби Київського обласного управління юстиції Власюка Д.В. про арешт коштів боржника № 56-1 від 15 квітня 2005 року, накладено арешт на кошти АТЗТ «Миронівський хлібопродукт» в межах 3212592,90 грн., що містяться на всіх рахунках, які відкриті АТЗТ «Миронівський хлібопродукт» в банківських установах, в тому числі АКБ «Райффайзенбанк Україна».

Постановою головного державного виконавця виконавчої служби Київського обласного управління юстиції Власюка Д.В. від 30 травня 2005 року, на підставі пункту 8 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-344, виданого 3 лютого 2005 року Миронівським районним судом Київської області, в зв?язку з його повним фактичним виконанням, виконавчий лист повернуто до Миронівського районного суду Київської області.

Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження № 56-1 від 30 травня 2005 року, даних про зняття арешту, в тому числі і з коштів боржника, які перебувають на рахунках у банківських установах, вказана постанова не містить.

Вказані обставини підтверджуються даними матеріалів цивільної справи № 2-344/2004 за позовом ОСОБА_1 до АТЗТ «Миронівський хлібопродукт» про зобов?язання виконати умови договору та зустрічним позовом АТЗТ «Миронівський хлібопродукт» до ОСОБА_1 про визнання додаткових угод недійсними, які витребувані судом з архіву Миронівського районного суду Київської області та досліджені в судовому засіданні, а також даними постанови головного державного виконавця виконавчої служби Київського обласного управління юстиції Власюка Д.В. про арешт коштів боржника № 56-1 від 15 квітня 2005 року (а.с. 14).

Відповідно до листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Міністерства юстиції (м. Київ) № 7217 від 18 червня 2020 року, наданого на підставі даних, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, виконавче провадження № 842086 з примусового виконання виконавчого листа № 2-344, виданого 3 лютого 2005 року перебувало на примусовому виконанні у відділі. 30 травня 2005 року вказане виконавче провадження закінчено. Матеріали виконавчого провадження знищені у зв?язку з закінченням терміну його зберігання (а.с. 12).

ПрАТ «МХП» () є правонаступником АТЗТ «Миронівський хлібопродукт» ().

Вказана обставина підтверджується даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, реєстраційний номер справи 4 (а.с. 6-8).

Відповідно до інформації, наданої листом АТ «Райффайзен Банк» № В6/19-5571 від 5 вересня 2022 року ПрАТ «МХП», на рахунках ПрАТ «МХП» обліковується постанова про арешт коштів боржника № 56-1від 15 квітня 2005 року, якою накладено арешт на кошти ПрАТ «МХП», що містяться на поточному розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк» (а.с. 13).

Згідно положення частини 1, 2 статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (частина перша статті 449 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, враховуючи те, що повідомлення від АТ «Райффайзен Банк» про наявність арешту коштів ПрАТ «МХП», на підставі постанови головного державного виконавця виконавчої служби Київського обласного управління юстиції Власюка Д.В. про арешт коштів боржника № 56-1 від 15 квітня 2005 року, отримано ПрАТ «МХП» 5 вересня 2022 року, а до суду зі скаргою заявник звернувся 9 вересня 2022 року, заявником дотримано процесуальний строк оскарження дій державного виконавця, що є підставою розгляду скарги заявника по суті його вимог.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення.

Положеннями статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження та перебування виконавчого листа на виконанні, визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається насамперед на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно зі статтею 57 Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Пункт 8 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження № 842086, визначає, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 38 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження № 842086 визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до частини 3 цієї статті, за заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов?язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Судом встановлено, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-344, виданого Миронівським районним судом Київської області 3 лютого 2005 року закінчено 30 травня 2005 року в зв?язку з повним та фактичним виконанням рішення суду, заборгованість, яка стягувалась за виконавчим листом у виконавчому провадженні, була погашена боржником у повному обсязі.

Таким чином, державний виконавець був зобов?язаний припинити чинність арешту, накладеного на кошти боржника в установах банків та скасувати всі здійснені ним заходи примусового виконання рішення про що зазначити у постанові про закінчення виконавчого провадження.

Проте, головний державний виконавець виконавчої служби Київського обласного управління юстиції Власюк Д.В., під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 56-1 від 30 травня 2005 року, не здійснив дій щодо скасування всіх здійснених ним заходів примусового виконання рішення суду, в тому числі не припинив чинність арешту, накладеного на кошти боржника в установах банків, чим допустив порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Висновки за результатами розгляду

Незняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби.

Разом з тим, згідно з частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

На підставі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61 5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19), від 12 жовтня 2022 року у справі № 203/3435/21(провадження № 61-5467св22).

Доцільність існування арешту відсутня, а його наявність порушує права боржника як власника майна.

Таким чином, за обставин закінчення виконавчого провадження та знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання, порушене право заявника підлягає захисту шляхом зняття арешту з коштів боржника за рішенням суду.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі частини 1 статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 76-89, 211, 258, 273, 447-453 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу Приватного акціонерного товариства «МХП» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» задовольнити.

Скасувати арешт, який накладений на кошти Акціонерного товариства закритого типу «Миронівський хлібопродукт», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «МХП», постановою про арешт коштів боржника № 56-1 від 15 квітня 2005 року головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції Власюка Д.В. при примусовому виконанні рішення Миронівського районного суду від 29 вересня 2004 року у справі № 2-344, в тому числі, на кошти, які містяться на поточному розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 (МФО: 380805, код ЄДРПОУ 1405909) відкритому у Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк».

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту підписання суддею.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення.

Заявник:

Приватне акціонерне товариство «МХП», , адреса місцезнаходження: будинок під номером 1, вулиця Елеваторна, місто Миронівка, Обухівський район, Київська область.

Заінтересовані особи :

Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , адреса місцезнаходження: будинок під номером 15, вулиця Євгена Сверстюка, місто Київ.

Акціонерне товариство «Райффазен Банк», , адреса місцезнаходження: будинок під номером 9, вулиця Лєскова, місто Київ.

ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: квартира під номером АДРЕСА_1 .

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук