Провадження №2/359/1131/2022
24 жовтня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Журавського В.В.
при секретарі Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша бориспільська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування будинку недійсним, -
1. Короткий зміст позовних вимог.
В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який обґрунтував тим, що з 26 серпня 1995 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . В подальшому спільне подружнє життя не склалось та позивач мав намір створити нову сім`ю. При цьому, позивач уповноважив свою родичку здійснити дії по оформленню його спадкових прав на житловий будинок АДРЕСА_1 з подальшим укладенням правочину щодо забезпечення сина житлом замість сплати в майбутньому аліментів на його утримання. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2005 року з позивача на користь ОСОБА_2 стягувались аліменти на утримання сина у розмірі ј частки його доходу (заробітку). Позивач не був обізнаний про ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів. В червні 2006 року позивач запропонував ОСОБА_2 укласти договір наслідком якого буде припинення стягнення аліментів на утримання дитини у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно. 13 червня 2006 року ОСОБА_4 , яка діяла від імені позивача, та ОСОБА_2 уклали договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 . За змістом якого вказаний будинок перейшов в дар ОСОБА_2 . Позивач вважав, що за домовленістю з ОСОБА_2 в подальшому з нього не будуть стягуватись аліменти. Незважаючи на це, в травні 2021 року позивачу стало відомо про наявність заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина та встановлення йому тимчасових обмежень. Ознайомившись зі змістом договору дарування від 13 червня 2006 року, позивач виявив, що його було введено в оману щодо правової природи правочину, оскільки він не мав волевиявлення на укладення договору дарування та безоплатної передачі в дар належного йому будинку ОСОБА_2 , а мав на меті вчинення правочину наслідком якого буде припинення права на аліменти у зв`язку з набуттям дитиною права власності на нерухоме майно. За таких обставин ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір дарування житлового будинку, укладений 13 червня 2006 року між ним та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Бориспільського міської державної нотаріальної контори Київської області Меленною Т.К., зареєстрований в реєстрі за №2-1083.
2. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову.
Представник позивача ОСОБА_5 підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилась та про своє ставлення до пред`явленого позову не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
Представник Першої бориспільської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився та свої пояснення щодо пред`явленого позову не надав. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином.
3. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.25-26).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2022 року у Бориспільської міської державної нотаріальної контори було витребувано належним чином завірену копію нотаріальної справи, яка створена в зв`язку з посвідченням державним нотаріусом Бориспільського міської державної нотаріальної контори Київської області Меленною Т.К. договору дарування від 13 червня 2006 року (а.с.39-40).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.62).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі в розгляді цивільної справи було залучено правонаступника третьої особи Першу бориспільську державну нотаріальну контору.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України.
4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Встановлено, що 26 серпня 1995 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області (а.с.6).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народився син ОСОБА_3 .
На підставі виконавчого листа №2-770, виданого 02 грудня 2005 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягувались аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 листопада 2005 року і до повноліття дитини.
13 червня 2006 року між ОСОБА_1 , від імені якого діяла ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, та ОСОБА_2 був укладений договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Меленною Т.К., зареєстрований в реєстрі за №2-1083. За умовами якого ОСОБА_1 безоплатно передав у власність ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.54).
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2006 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний (а.с.7).

З довідки-розрахунку заборгованості з аліментів (а.с.9-10) вбачається, що за період з 01 травня 2013 року по 14 листопада 2013 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 82974 гривень 84 копійки.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» ЦК України, а також гл.15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. норми матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.19 постанови №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення . Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її.

5.2. норми процесуального права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положенням ч.1 ст.77, а також ч.1 та ч.2 ст.80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач вказав на те, що оспорюваний договір дарування був укладений у зв`язку з досягненням між ним та ОСОБА_2 домовленості про припинення стягнення з нього аліментів на утримання сина.

За змістом довіреності від 23 жовтня 2003 року, посвідченої приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є., ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 бути його представником у Бориспільській державній нотаріальній конторі з питань оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також подарувати ОСОБА_2 належний йому в результаті спадкування житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_2 (а.с.57).

Крім цього, згідно договору дарування від 13 червня 2006 року ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 підтвердили, що вони діють добровільно і перебувають при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміли значення своїх дій, попередньо були ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин (зокрема, з вимогами щодо недійсності правочину).

Встановлено, що в змісті договору дарування не міститься жодної умови щодо зобов`язання ОСОБА_2 не стягувати у подальшому, після укладення оскаржуваного договору дарування, аліментів на утримання сина за рішенням суду.

Таким чином, відсутні будь-які докази на підтвердження того, що договір дарування був укладений з умовою про припинення стягнення аліментів. Підписавши вказаний договір дарування, сторони підтвердили, що його укладення відповідає їхнім дійсним намірам, вони однаково розуміють його значення, умови, правову природу та наслідки його укладення, бажають настання таких наслідків.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи позивача з приводу того, що він особисто не був ознайомлений зі змістом договору дарування. Зважаючи на те, що згідно довіреності, позивач уповноважив ОСОБА_4 , діяти від його імені та подарувати ОСОБА_2 належний йому внаслідок спадкування житловий будинок.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено існування обставин, які б вказували на вчинення договору дарування внаслідок помилки. Вказана помилка виникла внаслідок власного недбальства повивача, незнання закону чи його неправильного тлумачення, з приводу того, що оспорюваний договір укладається з метою припинення стягнення аліментів. Тому в задоволенні пред`явленого ОСОБА_1 позову належить відмовити.

7. Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції від 23 листопада 2021 року (а.с.1) вбачається, що при зверненні до суду ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 908 гривень. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст.203, ч.1 ст.229, ч.1 ст.717 ЦК України, ч.1 та ч.2 ст.190 СК України, ч.1 ст.13, ч.1 ст.77, ч.1 та ч.2 ст.80, ч.1 та ч.6 ст.81, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша бориспільська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування будинку недійсним відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного заочного рішення 31 жовтня 2022 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський