Справа № 441/1815/18 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/811/1853/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Івасюти М.В.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Служби автомобільних доріг у Львівській області на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 16 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Служби автомобільних доріг у Львівській області, Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Служби автомобільних доріг у Львівській області, ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про солідарне стягнення з відповідачів у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 в розмірі 117 000 грн., у відшкодування майнової шкоди на користь ОСОБА_3 у розмірі 180 384 грн. 50 коп., а також понесених у справі судових витрат.

В обґрунтування позову зазначали, що 22.05.2018 автомобіль марки «Chevrolet Epica» р.н. НОМЕР_1 належний ОСОБА_3 , яким керував ОСОБА_2 на 19 км + 850 м автодороги М-11 «Львів-Шегині» зазнав механічного пошкодження через падіння дерева на проїзну частину дороги, що зростало в межах смуги відведення. Вважають, що завдані збитки спричинені внаслідок бездіяльності Служби автомобільних доріг у Львівській області та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», просили стягнути з відповідачів солідарно матеріальну та моральну шкоду, а також судові витрати у справі.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 16 червня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Львівській області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 14 500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., 9 000 (дев`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 218 (двісті вісімнадцять) грн. 37 коп. судового збору, а всього 23 718 (двадцять три тисячі сімсот вісімнадцять) грн. 37 коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Служби автомобільних доріг у Львівській області на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 180 384 (сто вісімдесят тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 50 коп. та 1 803 (тисячу вісімсот три) грн. 84 коп. судового збору, а всього 182 188 (сто вісімдесят дві тисячі сто вісімдесят вісім) грн. 34 коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила Служба автомобільних доріг у Львівській області, подавши апеляційну скаргу.

Служба автомобільних доріг у Львівській області вважає рішення Городоцького районного суду Львівської області необгрунтованим та незаконним з підстав: неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що згідно зі ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для скасування судового рішення повністю.

Предметом позову у даній справі є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якої Позивачі зазнали в результаті ДТП, що мало місце 22.05.2018 на автомобільній дорозі М-11 «Львів-Шегині», на ділянці дороги км 19+850 м, через падіння дерева на проїзну частину.

Автомобільна дорога загального користування державного значення М-11 «Львів- Шегині», в т.ч. ділянка автомобільної дороги км 19+850 м Городоцького району Львівської області є дорогою загального користування державного значення та перебуває на балансі Служби автомобільних доріг у Львівській області.

Як слідує з матеріалів даної справи, відстань від стовбура дерева діаметром 0,9 м,

яке стало причиною ДТП, до кромки проїзної частини автомобільної дороги загального користування державного значення М-11 «Львів-Шегині» становить 11,9 м.

Автомобільна дорога загального користування державного значення М-11 «Львів- Шегині», в т.ч. ділянка автомобільної дороги км 19+850 м Городоцького району Львівської області належить до II категорії доріг.

Відповідно до п.п. 3.4.1, 3.4.2 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» нормативна відстань від кромки проїзної частини до зелених насаджень для доріг II категорії становить 11,25 м.

Як встановлено Городоцьким районним судом Львівської області та підтверджено матеріалами справи № 441/1815/18, дерево, яке 22.05.2018 впало на проїзну ділянку автомобільної дороги М-11 «Львів-Шегині» та пошкодило автомобіль Позивачки - ОСОБА_3 , росло на відстані 11,9 м від кромки проїзної частини автомобільної дороги.

Відповідно до вищевказаного ДСТУ 3587-97, враховуючи, що дана автомобільна дорога належить до II категорії, то відстань від кромки проїзної частини дороги до найближчого дерева повинна становити 11,25 м„ відтак вказане дерево знаходилось поза смугою відведення автомобільної дороги, яка перебуває на балансі Служби автомобільних доріг у Львівській області, а отже Служба автомобільних доріг у Львівській області не може нести відповідальності за завдану, в результаті ДТП, Позивачам шкоду.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта Бойчук В.З. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пошкодження майна ОСОБА_3 сталося через незадовільне утримання дороги, балансоутримувачем якої є Служба автомобільних доріг, а тому збитки має бути відшкодовано останньою. В частині стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_2 , суд вважав, що 14 500 грн. (чотирнадцять тисяч п?ятсот) грн. моральної шкоди є достатнім для розумного задоволення потреб ОСОБА_2 , як потерпілої особи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 22.05.2018 року на 19 км + 850 м автодороги М-11 «Львів-Шегині» на проїзну частину впало дерево та пошкодило транспортний засіб марки «Chevrolet Epica» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 12-22) .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ОСОБА_3 є власником автомобіля «Chevrolet Epica» р.н. НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 8, 9).

Постановою старшого слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області Ходака Б.Р. від 09.06.2018, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 23.05.2018 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Зокрема, закриваючи провадження у справі, слідство дійшло висновку, що дана ДТП настала внаслідок раптового виникнення небезпеки для руху водію автомобіля «Chevrolet Epica» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 у зв`язку з падінням дерева на проїзну частину дороги, в т.ч. і на дах автомобіля, від чого останній втратив керованість та з`їхав в кювет отримавши тілесні ушкодження.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet Epica» р.н. НОМЕР_1 становить 180 384 грн. 50 коп., що стверджується висновком №340/18 автотоварознавчої експертизи від 05.06.2018 (т. 1 а.с. 32-62).

Експлуатаційне утримання автомобільної дороги загального користування державного значення М-11 «Львів-Шегині», яка знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Львівській області, згідно Договору №03-01/18 від 05.01.2018 про закупівлю послуг, передано Дочірньому підприємству «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (т. 1 а.с. 23).

Згідно із частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Необхідною умовою відповідальності за заподіяння шкоди, є причинний зв`язок між дією (бездіяльністю) заподіювача шкоди і майновою або моральною шкодою, що виникла у потерпілої особи.

Відповідальність за наслідки, що наступили, можлива лише тоді, коли ці наслідки були закономірним результатом вчиненого особою діяння. Дія або бездіяльність, що є однією з умов виникнення цього результату, але не пов`язані з ним внутрішнім необхідним зв`язком, є лише мотив, але не причина наслідків, що наступили .

Для встановлення існування причинного зв`язку слід довести, що: 1) протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків; 2) шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи-заподіювача шкоди.

Обов`язковою умовою виникнення деліктних зобов`язань є причинно- наслідковий зв`язок між діями особи і заподіянням шкоди.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями завдавана, а викликана якимись іншими обставинами.

Відповідальність за завдану шкоду може настати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди: протиправну поведінку заподіювана шкоди: причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана: вину.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Для встановлення існування причинного зв`язку необхідно довести, що протиправна поведінка передувала настанню шкідливих наслідків, шкідливі наслідки є результатом протиправної поведінки особи - заподіювана шкоди.

Згідно з пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди по винні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Вказані висновки в частині необхідності встановлення винної особи та безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду та цієї шкодою.

Як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля марки ««Chevrolet Epica» р.н. НОМЕР_1 відбулась 25 травня на 19 км + 850 м автодороги М-11 «Львів-Шегині».

Із протоколу огляду місця події від 22.05.2018 та схеми до нього убачається, що на 19 км + 850 м ділянки автодороги М-11 «Львів-Шегині» в с. Бартатів Львівського району Львівської області по обидві сторони наявна лісосмуга, дорожнє покриття загальною шириною 7,8 м призначено для руху в двох напрямках, до проїзної частини примикає праворуч узбіччя шириною 2,5 м, ліворуч - 1,3 м, на час огляду на проїзній частині дороги наявні уламки гілок дерева та листя які охоплюють дві смуги руху, відстань від кромки проїзної частини до стовбура зламаного дерева складає 11,9 м, за наявними уламками на відстані 13,7 м в напрямку м. Львів наявні сліди юзу шин автомобіля які ведуть у кювет, безпосередньо до автомобіля «Chevrolet Epica» р.н. НОМЕР_1 .

Із пояснень представника ОСОБА_1 в суді першої інстанції, із змісту листа заступника начальника Служби автомобільних доріг у Львівській області В.Шикули №03-3188/05-3в від 02.07.2018 вбачається, що автомобільна дорога загального користування державного значення М-11 «Львів-Шегині» відноситься до автомобільних доріг ІІ категорії, її балансоутримувачем є Служба автомобільних доріг ( т. 1 а.с. 23).

Згідно з ст. 10 ЗУ «Про автомобільні дороги» органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства;центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення; Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації.

Відповідно до положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 439, Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.

Згідно з положення про Службу автомобільних доріг у Львівській області , Служба автомобільних доріг у Львівській області утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України, яке відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 рокує правонаступником Державної служби автомобільних доріг України.

Служба автомобільних доріг у Львівській області є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор), підвідомча їй та здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування і є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування.

Метою діяльності Служби автомобільних доріг у Львівській області є забезпечення розвитку мережі автомобільних доріг, підвищення безпеки руху, швидкості, комфортності та економічності перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; поліпшення транспортно-експлуатаційного стану автомобільних доріг, мостів та дорожньої інфраструктури області; покращення транспортної доступності сільських територій та забезпечення права громадян на пересування; поліпшення технічних показників, підвищення конкурентоспроможності автомобільних доріг щодо забезпечення транзитних перевезень і розвитку автомобільного туризму; сприяння інвестиційному, соціально - економічному та екологічно збалансованому розвитку держави.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про автомобільні дороги» складовими автомобільної дороги загального користування у межах смуги відведення є: земляне полотно; проїзна частина; дорожнє покриття; смуга руху; споруди дорожнього водовідводу та водоочисні споруди; споруди шумозахисні; штучні споруди; засоби технологічного зв`язку; інженерне облаштування: спеціальні споруди та засоби, призначені для забезпечення безпечних та зручних умов руху (освітлення, стаціонарні комплекси вимірювання вагових і габаритних параметрів транспортних засобів, примусового зниження швидкості руху); архітектурне облаштування: архітектурні споруди та декоративні насадження, призначені для забезпечення естетичного вигляду автомобільних доріг; технічні засоби організації дорожнього руху, автопавільйони, лінійні споруди і комплекси, що забезпечують функціонування і збереження доріг; елементи санітарного облаштування; зелені насадження; спеціально облаштовані місця для зупинки маршрутних транспортних засобів. Об`єкти дорожнього сервісу не є складовими частинами автомобільної дороги загального користування, крім випадків, якщо замовником їх будівництва чи розміщення у межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування є власник чи орган управління цих автомобільних доріг загального користування.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про автомобільні дороги» архітектурне облаштування - архітектурні споруди та декоративні насадження, що призначені для забезпечення естетичного вигляду автомобільних доріг;

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення на підставі ст. 11 ЗУ «Про автомобільні дороги», належать зокрема озеленення смуги відведення автомобільних доріг загального користування державного значення та здійснення контролю за станом автомобільних доріг загального користування державного значення, виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і здійснення заходів щодо їх ліквідації;

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про автомобільні дороги» орган управління автомобільними дорогами загального користування відповідає зокрема за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; санітарний та екологічний стан автомобільних доріг загального користування та їх смуг відведення;

На підставі ст. 49 ЗУ «Про автомобільні дороги», власники доріг, органи, що здійснюють управління автомобільними дорогами, та користувачі автомобільних доріг, винні у порушенні вимог цього Закону, несуть відповідальність згідно із законом.

05.01.2018 між Службою автомобільних доріг у Львівській області та ДП «Львівський облавтодор» укладено договір підряду №03-01/18 строком до 31.12.2018, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

За умовами договору підряду №03-01/18 від 05.01.2018 ДП «Львівський облавтодор», як Підрядник здійснює обслуговування автомобільної дороги в т.ч. і вирубку дерев, при наявності письмового розпорядження (замовлення) від Замовника, в межах 11,25 м від кромки проїзної частини автомобільної дороги М-11 «Львів-Шегині» до найближчого краю стовбура дерева (краю чагарника), натомість Служба автомобільних доріг у Львівській області відповідає за належний стан цієї дороги поза межами цієї смуги, тобто щодо зелених насаджень, які ростуть більш ніж 11,25 м від кромки проїзної частини автомобільної дороги М-11 «Львів-Шегині» з дотриманням норм і правил ДСТУ Б В.2.3-33:2016, тобто в межах визначених смуг відведення.

Як вбачається з протоколу допиту свідка по кримінальному провадженні №0000265 по факту ДТП, що мало місце на автодорозі Львів-Шегині, а саме ОСОБА_4 , який є головою Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області, останній пояснив, що особисто був на місці ДТП. Частина лісосмуги, зокрема та, на якій росло вказане дерево то є частина державної власності, і як йому відомо, що згідно проекту землеустрою щодо розмежування земель комунальної і державної власності дані землі перебувають в даному випадк, в підпорядкуванні служби автомобільних доріг. Це підтверджується тим, що захисна лісосмуга, яка відведена службі автомобільних, від осьової лінії дороги в праву та в ліву строну вздовж самої дороги простягається на 32,5м.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пошкодження майна сталося через незадовільне утримання дороги, балансоутримувачем якої є Служба автомобільних доріг, а доказів, які б свідчили про те, що земельні ділянки, на яких зростають зелені насадження в смугах відведення автомобільних доріг загального користування зокрема, вздовж автодороги М-11 «Львів-Шегині» належать до земельних ділянок лісового фонду ДП «Львівське лісове господарство», у справі немає, представниками відповідачів не спростовано.

У відповідності до вимог ст..76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В постанові Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Врахувавши характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких позивач ОСОБА_2 зазнав через настання 22.05.2018 дорожньо-транспортної пригоди, отримання ним внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, що змусило останнього протягом кількох днів лікуватися амбулаторно та знаходитися вдома, пошкодження транспортного засобу, користувачем якого він був, що призвело до проблем пов`язаних із добиранням до місця роботи, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення), погіршення внаслідок ДТП стану його здоров`я, тяжкість вимушених змін у житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також інші обставини справи в їх сукупності, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції вважав,що 14 500 грн. буде достатнім розміром відшкодування для задоволення потреб ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками, та не вбачає підстав для скасування рішення суду в цій частині.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 16 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2022 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.