Провадження № 22-ц/812/928/22 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2022 року м. Миколаїв

справа № 490/645/13

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за скаргою

ОСОБА_1

на рішення державного виконавця

у цивільній справі за позовом

публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «АФТ ЛТД»

про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою

Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса)

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, постановлену 13 липня 2022 року суддею Гуденко О. А. в приміщенні цього ж суду (дата складання повної ухвали не зазначена),

У С Т А Н О В И В:

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17 березня 2014 року скасовано заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 4 червня 2013 року та ухвалене нове, яким на користь ТОВ КБ «Надра» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно стягнуто 67 692,69 дол. США, що еквівалентно 541 067, 64 грн., кредитної заборгованості та по 1609,50 грн. судових витрат.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2021року задоволено заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» та замінено стягувача у виконавчому листі, виданому на підставі судового рішення, з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «Брайт Інвестмент» (а.с.61 том 2).

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на рішення державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (Інгульське ВДВС) Гаїбова Р.Е. (далі державний виконавець).

Заявник зазначав, що 21 грудня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67947308 з виконання виконавчого листа, виданого 13 серпня 2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва на підставі рішення апеляційного суду. Проте строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання сплинув, а у поновленні цього строку стягувачеві судом було відмовлено.

Посилаючись на порушення вимог пункту 2 частини 4 статті 4 Закону «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 просив визнати постанову державного виконавця від 21 грудня 2021 року неправомірною та скасувати її.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №67947308 від 21 грудня 2021 року.

В апеляційній скарзі державний виконавець просив ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні скарги. Апелянт зазначав, що 20 грудня 2021 року до Інгульського ВДВС надійшла заява стягувача ТОВ «Брайт Інвестмен» про відкриття виконавчого провадження. Оригінал виконавчого листа по справі №490/645/13ц, який видано 13 серпня 2014 року, містить відмітку від 3 червня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пункту 2 статті 37 Закону «Про виконавче провадження». В такому випадку строк пред`явлення виконавчого документу (виконавчий строк), який складає три роки, переривається, і з цього часу починає новий перебіг. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання спливає 3 червня 2022 року, а тому відкриття виконавчого провадження 21 грудня 2021 року здійснено в межах виконавчого строку.

Справу розглянуто апеляційним судом за участю заявника ОСОБА_1 та державного виконавця Гаїбова Р.Е.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий документ щодо боржника ОСОБА_1 видано судом у серпні 2014 року, а тому він мав бути пред`явленим до примусового виконання до серпня 2017 року. Оскільки державний виконавець відкрив виконавче провадження за цим виконавчим листом 21 грудня 2021 року та не надав суду матеріали виконавчого провадження, які би підтвердили переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, то таке рішення суперечить вимогам статті 12 Закону «Про виконавче провадження» та є незаконним.

Проте не з усіма висновками суду можна погодитись.

Оскаржуючи рішення державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 вважав порушеними вимоги статей 4,12 Закону «Про виконавче провадження» (далі -Закон) щодо строків пред`явлення виконавчого листа до виконання та наслідків їх порушення.

Спірні правовідносини виникли на стадії примусового виконання судового рішення та регулюються нормами процесуального права та виконавчого законодавства.

Відповідно до статті 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини 2,3 статті 451 ЦПК).

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається з видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання. У разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального (виконавчого) строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання ( постанова Верховного Суду (ЦГС) від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17).

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (частина 2 статті 12 Закону).

Згідно з частиною 5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, пред`явлення виконавчого документа до виконання (частинаю 4 статті 12 Закону).

За правилами частини 5 цієї норми, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 сервня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 17 березня 2014 року скасовано заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва та постановлено нове рішення, яким на користь ТОВ КБ «Надра» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто солідарному 67 692,69 дол. США, що еквівалентно 541 067, 64 грн., кредитної заборгованості та по 1609,50 грн. судового збору (а.с. 296, 320-324 том1).

13 серпня 2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист щодо стягнення кредитної заборгованості за судовим рішенням відносно боржника ОСОБА_1 (а.с.126-127 том 2).

Відповідно до частини 5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону, незалежно від зазначеного у листі строку, виконавчий лист щодо ОСОБА_1 пред`являється до виконання у строки, встановлені цим Законом, тобто в межах трьох років.

Постановою державного виконавця від 3 червня 2019 року виконавчий лист щодо ОСОБА_1 повернуто стягувачеві за пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення (а.с.174 том 2).

Аналогічну відмітку з зазначенням підстав та дати повернення (3 червня 2019 року) містить і виконавчий лист (а.с.126-127 том 2).

17 червня 2021 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «Брайт Інвестмент» у виконавчому листі щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У задоволенні вимог в частині поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_2 (як то зазначено в заяві ТОВ «Брайт Інвестмент») (а.с. 61,62 том 2) судом відмовлено.

Ухвалою Центрального районного суду від 2 липня 2021 року заява ТОВ «Брайт Інвестмент» в частині заміни стягувача, поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дублікату виконавчого документу щодо боржника ОСОБА_3 (а.с. 65-66 том 2) повернута судом заявнику з посиланням на те, що ці питання вже вирішені судом ухвалою від 17 червня 2021 року стосовно всього виконавчого провадження (в тому числі і щодо боржника ОСОБА_3 (а.с.99 том 2).

20 грудня 2021 року до Інгульського ВДВС надійшла заява ТОВ «Брайт Інвестмент» (а.с.124 том 2) про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 13 серпня 2014 року щодо боржника ОСОБА_1 з посиланням на те, що виконавчий лист востаннє був повернутий стягувачеві 3 червня 2019 року за пунктом 2 статті 37 Закону «Про виконавче провадження», а тому наступне пред`явлення його до виконання здійснено в межах передбаченого законом строку.

Постановою державного виконавця від 21 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження №67947308 (а.с.105 том 2).

Встановлені обставини свідчать про те, що, виходячи з положень частини 5 статті 12 Закону та підстав повернення виконавчого листа (неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення), строк повторного пред`явлення цього документа до виконання - три роки встановлюється з дня його повернення, тобто з 3 червня 2019 року, а час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Отже, стягувач має право пред`явити виконавчий лист щодо ОСОБА_1 до виконання у строк до 3 червня 2022 року.

Звернувшись з заявою про примусове виконання виконавчого листа від 13 серпня 2014 року щодо ОСОБА_1 у грудні 2021 року, стягувач ТОВ «Брайт Інвестмент» діяв межах строків, передбачених статтею 12 Закону.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За правилами частини 5 статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження,

Встановивши ці обставини, апеляційний суд виснує, що рішення державного виконавця постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 13 серпня 2014 року щодо боржника ОСОБА_1 , була прийнята в межах повноважень державного виконавця і права заявника порушено не було.

Відповідно до частини 3 статті 451 ЦПК підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 не вбачається.

Суд першої інстанції розглянув скаргу ОСОБА_1 на підставі матеріалів справи; у відсутності сторін; без залучення до участі у справі стягувача та державного виконавця, без виклику їх у судове засідання, що є порушенням вимог статті 450 ЦПК; та, навіть, без дослідження виконавчого листа (копії), за яким відкрито провадження.

Витребування документів у державного виконавця, про що зазначено в ухвалі від 22 січня 2022 року, не конкретизовано, а відомостей про отримання ухвали суду Інгульським ВДВС, з урахуванням введення воєнного стану та перебоїв у роботі підприємств зв`язку, матеріали справи не містять.

Такі порушення перешкодили суду першої інстанції встановити обставини, які могли би вплинути на оцінку факту дотримання стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та оцінку рішень державного виконавця.

Тому ухвала суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 не може вважатись законною та обґрунтованою у розумінні статті 263 ЦПК та підлягає скасуванню з постановленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до положень статей 141 та 452 ЦПК на ОСОБА_1 покладаються судові витрати, які сплачені державним виконавцем (Інгульським ВДВС) при поданні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 376, 2382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Гаїбова Руслана Ельшановича відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (, вул. Космонавтів 61, м. Миколаїв) 2 481 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

---------------------------------

повну постанову складено 3 листопада 2022 року