Справа № 185/3959/22
Провадження № 2/185/2416/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 жовтня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., секретаря судового засідання Преображенської К.О., відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В

17.06.2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача суму боргу за договором позики від 18.07.2021 року у розмірі 10000.00 гривень, суму процентів за користування коштами в розмірі 768.90 гривень, суму інфляційних витрат 1482.00 гривень, пеню 3% річних 1117.60 гривень.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 18.07.2021 року між ним та Відповідачем був укладений договір позики, за яким Відповідач позичив у нього грошову суму у розмірі 15000.00 грн., які зобов`язаний був повернути до 16.02.2022 року, про що склав відповідну розписку власноруч.

У строк встановлений розпискою Відповідач гроші не повернув. На його неодноразові вимоги повернути кошти відповідач повернув 5000.00 грн. інша сума заборгованості не повернута.

Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні відповідач позов визнав.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за наступних обставин.

Відповідно до змісту ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Відповідно до вимог ст.1047 ЦК договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено наступне. 18.07.2021 року між Позивачем та Відповідачем був укладений договір позики, за яким Відповідач позичив у Позивача грошову суму у розмірі 15000.00 грн., які зобов`язаний був повернути до 16.02.2022 року, про що склав відповідну розписку власноруч.

У строк встановлений розпискою Відповідач гроші не повернув. На його неодноразові вимоги повернути кошти відповідач повернув 5000.00 грн. інша сума заборгованості не повернута.

В судовому засіданні судом перевірено правильність розрахунку сум процентів за користування коштами яка складає 768.90 гривень, суму інфляційних витрат, яка складає 1482.00 гривень, суму пені 3% річних 1117.60 гривень.

Суд погоджується з розрахунком вказаних сум і вважає їх розрахованими вірно.

За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що з відповідача користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 992.40 грн., сплачений при подачі позову, що підтверджується квитанцією.

Керуючись ст. ст.263, 264, 265, 280-283 ЦПК України суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики від 18 червня 2021 року у розмірі 10000.00 гривень, суму процентів за користування коштами в розмірі 768.90 гривень, суму інфляційних витрат 1482.00 гривень, пеню 3% річних 1117.60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) витрати на судовий збір в сумі 992.40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційному суду.

Суддя: В. О. Головін