КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1113/19
Провадження № 2/488/71/22 р.
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
27.10.2022 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,
за участю секретаря Варакути Є.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню ,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася із даним позовом до АТ «Укрсоцбанк», в обґрунтування якого вказала, що 06.02.2008 р. між ОСОБА_2 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 643/53-К53. З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором від 06.02.2008 р., між банком та позивачкою було укладено іпотечний договір від 05.02.2008 р., згідно з яким позивач передала в іпотеку належне їй нерухоме майно - двоповерховий житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 .
Після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження і виконавчим написом нотаріуса, позивачка прийшла до переконання, що він вчинений із грубим порушенням законодавства. Зокрема, позивачка зазначає, що він вчинений нотаріусом після спливу трьох років після виникнення права вимоги, вона не отримувала від банку вимогу про погашення заборгованості, і нотаріусом не були дотримані вимоги чинного законодавства при його вчиненні, оскільки сума заборгованості на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною.
Посилаючись на таке, позивачка у своєму позові просила суд:
Ухвалою судді від 25.03.2019 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 22.06.2020 р. була проведена заміна відповідача - АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк».
В судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника надійшла заява про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а також просив скасувати вжиті по даній справі заходи забезпечення позову. Проти ухвалення заочного рішення по справі представник позивача не заперечував.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча судом про дату і час розгляду справи був повідомлений неодноразово та належним чином, причин неявки суду не повідомив, своїм правом на подання відзиву не скористався.
Треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д у судове засідання не з`явилися, судом повідомлялися неодноразово і належним чином, причини неявки суду невідомі.
Враховуючи викладене та відсутність заперечень з боку позивачки та її представника щодо заочного розгляду, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів.
Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, прийшов до наступного.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Судовим розглядом встановлено і таке підтверджується наявними у справі письмовими доказами, що 06.02.2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк» (первісний відповідач по даній справі), було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 643/53-К53. За цим договором ОСОБА_2 отримав від банку кредит у розмірі 500 000 грн. на споживчі потреби, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості - до 05.02.2023 року.
В забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором, 05.02.2008 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позивачкою по даній справі ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, посвідчений Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Машковою С.М. за реєстр. № 1128. Іпотечний договір забезпечував належне виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором № 643/53-К53 від 06.02.2008 р., і згідно іпотечного договору позивач передала в іпотеку належне їй нерухоме майно - двоповерховий житловий будинок АДРЕСА_1 . Вартість предмету іпотеки за згодою сторін було визначено у розмірі - 982 100 грн.
За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.
Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).
Так, відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису, нотаріусу за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1? цього переліку) подаються:
а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);
б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Підпунктом 1? Переліку визначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, нотаріусу подаються:
а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;
б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;
в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;
г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;
ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на час вчинення оскаржуваної нотаріальної дії), визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172.
У статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як, зокрема, виконавчі написи нотаріусів (пункт 3).
Таким чином, така нотаріальна дія, як вчинення виконавчого напису, є альтернативним позасудовим способом захисту цивільних прав, а виконавчий напис нотаріуса - самостійною підставою для задоволення вимог кредитора шляхом стягнення грошових сум або витребування майна від боржника за цим виконавчим документом, якщо така вимога є безспірною. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 та від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц.
Аналізуючи доводи позивача разом із наявними у справі та дослідженими судом письмовими доказами по справі, суд прийшов до висновку, що доводи позивача є обґрунтованими. Так, відповідачем не доведено безспірності суми заборгованості за кредитним договором і що вона була саме такого розміру, як вказано у виконавчому написі нотаріуса, не надано доказів того, що виконавчий напис був вчинений в межах позовної давності.
Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
З урахуванням викладеного та ч. 10 ст. 84 ЦПК України, суд визнає встановленими обставини допущення порушень при вчиненні виконавчого напису нотаріуса, зокрема, щодо позовної давності, безспірності суми кредитної заборгованості, а також щодо наявності усіх документів, визначених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, яке надсилалось боржнику та майновому поручителю з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а також оригіналів документа, що підтверджує надсилання такої вимоги.
З огляду на викладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути 768,40 грн. судового збору, сплачених нею при подачі даного позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити.
Стягнути з Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 768,40 грн.
Копію заочного рішення направити сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін та учасників справи:
Позивач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків: НОМЕР_1 .
Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків: НОМЕР_2 .
Суддя Л.І. Селіщева