Провадження № 2/638/1578/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретарів Подосокорської А.О., Межирицької В.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Акціонерне товариство «АльфаБанк» про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрацію шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

09.11.2020 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказує, що вона проживала з відповідачем ОСОБА_3 протягом 13 років однією сім`єю, однак без реєстрації шлюбу. Почали зустрічатись на початку 2007 року, жити разом та вести спільне господарство з 01.06.2007. 17.06.2020 розлучились та мешкають окремо. Впродовж всього періоду спільного проживання ані вона, ані відповідач не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами, з відповідачем позиціонували себе як сімейну пару, яка проживає разом, однією родиною, усі друзі та родичі сприймали їх сімейну пару. Вели спільне господарство, виконували права та обов`язки подружжя, мали спільний бюджет. Спільних дітей не мають, однак разом з ними проживав син позивача ОСОБА_5 , який вважав їх батьками та повноцінною родиною. Спочатку сумісного життя з відповідачем проживали у орендованій квартирі, згодом ними було прийнято рішення про придбання квартири. Кошти для купівлі квартири були отримані у банку, право власності на квартиру було зареєстровано за відповідачем. Позивач вказує, що у них були теплі та довірливі відносини, тому факт реєстрації квартири на відповідача не викликав аніяких сумнівів. Протягом тривалого часу робили ремонт у квартирі та у кінці 2009 разом переїхали до квартири та до останнього часу, 17.06.2020 проживали однією родиною та вели спільний побут з відповідачем. У квартирі ні вона, ні відповідач не зареєстровані. Дитина ОСОБА_5 знаходиться на медичному обліку у міській дитячій поліклініці №4 та навчається у школі №131 за місцем фактичного проживання, тобто за адресою квартири АДРЕСА_1 . З 2007 позивач зареєстрована як ФОП та працює у сфері туризму, увесь час спільного проживання з відповідачем працювала та дохід був складовою частиною спільного сімейного бюджету. Весь час сплачували кредит за квартиру, робили ремонт та купували техніку разом, виконували обов`язки щодо забезпечення сім`ї та дбали один про одного. Неодноразово їздили на спільний відпочинок за кордон, дитина подорожувала з ними. Позивач посилаючись на норми СК України, просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири (а.с. 3-6).

05.02.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито загальне провадження у справі (а.с. 93).

09.04.2021 відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позов, в якому зазначено, що між сторонами спору ніколи не було сімейних стосунків, вони не проживали однією родиною, не мали спільного бюджету та планів на майбутнє. Протягом 2012-2017 років сторони періодично зустрічалися та проводили час разом, позивачка деколи залишалась у відповідача на ніч, проте ці відносини не носили систематичний характер. Сторони час від часу розставались, потім поновлювали свої зустрічі. В період перерв у романтичних стосунках, обидві сторони мали інших партнерів в особистому житті. Сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Твердження спільного проживання сторін з 2007-2020 є нічим іншим, ніж фантазіями позивача. Сторони знайомі з 2008 року, проте зустрічались лише у 2011 році. В той же час відповідач у 2007-2012 роках зустрічався та періодично проживав з ОСОБА_6 , з 2012-2018 роки відповідач зустрічався не лише з позивачкою, а й з іншими жінками, що може підтвердити його товариш. З 2018 відповідач проживає з ОСОБА_7 . Для купівлі квартири уклав відповідач кредитний договір у ПАТ «Укрсоцбанк» у 2008 році, щомісячний платіж склав близько 1000 доларів США, квартира досі в повній мірі не належить відповідачу, оскільки обтяжена іпотекою до 2023 року. Іпотекодержателем є АТ «Альфа-банк». Позивачка при укладенні договорів, виборі спірної квартири, проведені ремонту в цій квартирі ніде присутня не була, жодних коштів на це не надавала. В договорі кредиту, в заяві приватному нотаріусу відповідач підтвердив, що не проживає однією сім`єю з будь- якою жінкою без реєстрації шлюбу. Всі платежі відносно квартири відповідач здійснював виключно самостійно з доходу від підприємницької діяльності. У 2014-2015 під час кризи відповідач продав два автомобілі для того, щоб мати змогу сплачувати за квартиру, саме з цих коштів виплачується кредит, здійснено ремонт, оплачуються комунальні послуги, про що свідчать довідки. Позивачем не надано жодного доказу того, що між сторонами існували взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, жодного доказу наявності спільного бюджету, жодного доказу будь- якого її вкладу у спірну квартиру, спільний побут, купівлю техніки. Дохід позивачки, який вона отримували від підприємницької діяльності, явно не давав можливості виплачувати кредит на квартиру. Факт відвідування сином позивачки школи 131 у 2013-2018 роках, а також поліклініки 14 жодним чином не свідчить про його фактичне проживання у квартирі, позивач тривалий час працювала за адресою АДРЕСА_2 , тому й віддала сина до школи та поліклініки поблизу. У зв`язку з чим відповідач просив відмовити у задоволені позову (а.с. 103-106).

19.04.2021 представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Радченко М.В. подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що доводи відповідача, викладені у відзиві, є неправдивими та такими, що свідомо вводять суд в оману, у своєму змісті містять образливі та принижуючі особисту гідність позивачки висловлювання. Факт спільного проживання встановлюється рішенням суду, а не заявою до приватного нотаріуса, як зазначає відповідач, зміст наданої приватному нотаріусу заяви свідчить про те, що ОСОБА_3 надав нотаріусу неправдиву інформацію. Спільний бюджет це спосіб поділу грошей, всі кошти, зароблені членами сім`ї, складаються разом, а потім обоє вирішують, як і на що витрати гроші. Взагалі при складанні сімейного бюджету не має значення хто сплачує за кредит, а хто купує ліки, продукти харчування чи одяг, витрати на відпочинок та інше. Доводи відповідача щодо підстав навчання дитини позивача у школі №131 та знаходження на обліку у поліклініці №4 має вигляд лише припущення та намагання відвернути увагу суду. Докази, які подані відповідачем суду, не надані позивачу. Посилання відповідача на практику Верховного Суду окремо щодо кожного доказу , наданого позивачем є помилковим, оскільки суд при вирішенні справи щодо встановлення факту спільного проживання надає правову оцінку всіх наданих доказів в їх сукупності. У зв`язку з чим просила позовні вимоги задовольнити (а.с. 137-139).

26.04.2021 представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Скляр М.І. подано заперечення на відповідь на відзив, у яких вказано, що твердження позивача щодо того, що для встановлення факту наявності спільного побуту необхідно застосувати ознаки домогосподарства не ґрунтується на вимогах СК України. Сторони справи не мали спільного побуту та являли собою окреме домогосподарство у розумінні жодного нормативного акту. Відносно характеристики морально- етичної поведінки відповідача, то вона не є предметом спору. Якби сторони мало дійсно спільний бюджет, то відповідач би не подав нотаріусу заяву, що не перебуває у шлюбних відносинах. Позивачем не надано жодного доказу того, що вона особисто платила кредит за квартиру або оплачувала комунальні послуги, не надано доказу будь- яких покупок, які б свідчили про вкладення у спільний бюджет. Навчання у школі та відвідування певної поліклініки сина позивач не свідчить про будь- яке місце проживання учня. У зв`язку з чим представник відповідача просив відмовити у задоволені позову (а.с. 143-145).

02.07.2021, за клопотанням представника відповідача, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова залучено до справи, у якості третьої особи АТ «Альфа-Банк». Цією ж ухвалою закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 161).

Позивач у судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити, з підстав, викладених у позові. Окрім того, позивач у судовому засіданні надала пояснення як свідок та зазначила, що відповідач це її співмешканець, з яким познайомилась у 2005 році, спочатку зустрічались, а потім, з 2007 року стали проживати разом. По АДРЕСА_3 , за час спільного життя придбали квартиру, яку відповідач оформив на себе та сплатив перший платіж за власні кошти. З ОСОБА_3 вели спільне господарство. З червня 2020 чи сплачується відповідачем кредит за квартиру не знає, коли спільно мешкали сплачували кредит за квартиру зі спільних коштів, проте квитанцій на підтвердження сплати за квартиру не має, також разом з відповідачем робили ремонт у квартирі. У шлюбі не була, відповідач після розірвання шлюбу у 2007 році почав проживати з нею (позивачем), працювали. Вона займалась забезпеченням квартири. Разом їздили на відпочинок, через турагенство у якому працювала, за відпочинок сплачували порівну. Квартиру купували для спільної їх сім`ї, проте вона має і свою квартиру. За спірну квартиру кошти за сплату кредиту не вносила, проте декілька разів надавала відповідачу кошти у сумі 700 доларів США для сплати кредиту, при внесенні грошових коштів відповідачем за кредит присутня не була. Також надавала відповідачу грошові кошти за комунальні послуги, хоча і не була зареєстрована у квартирі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, з підстав, викладених у відзиві. Окрім того, відповідач у судовому засіданні, надав пояснення як свідок та зазначив, що мешкає у своїй квартирі, з позивачем стосунків не має, не бачив її біля двох років. Позивача знав з 2008 року, зустрічався з нею з 2012 року, були близькі стосунки. Разом не жили, не вели спільне господарство, стосунки підтримували, але разом не жили. У позивач є син, з яким спілкувався також, сприймав його як сина ОСОБА_1 . У його (відповідача) квартирі позивач бувала, але не жила там. Біля двох разі з позивачем та її сином їздили на відпочинок, гроші витрачали як її так і його. Квартиру купив сам, робив ремонт та купував меблі

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засідання підтримала позов, просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, з підстав, викладених у відзиві.

За клопотанням позивачу у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що позивачка її колишня сусідка, а відповідач сусід. Товаришували сім`ями , знайома зі сторонами з 2005 року, вони мешкали на квартирі, яку винаймали, потім сторони сказали , що взяли квартиру в іпотеку та переїхали у 2009 році. До 2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, потім відповідач вигнав позивача. Зараз вона (свідок) спілкується з позивачем. Раніше часто бувала у квартирі сторін, вони (позивач та відповідач) жили разом, вели спільне господарство. Позивачка розповідала, що допомагає відповідачу сплачувати за квартиру. ОСОБА_11 щодо квартири не знає, чи сплачено кредит за квартиру, на кого оформлено, за чиї кошти придбалась. Питання щодо фінансів сторони при ній не вирішували, за чиї кошти купували продукти харчування та робився ремонт вона не знає. Також з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , проживала дитини позивача.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 знає з 2009 року, ОСОБА_3 також знає, це чоловік ОСОБА_1 . Зі сторонами спілкувались на свята, бували у їх квартирі, десь по 4-5 разів на рік, останній раз була у 2018 році, мешкали сторони по АДРЕСА_3 . Про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не були у шлюбі дізналась у 2015 році, проте вони жили однією сім`єю, поводили себе як одна сім`я, робили спільно ремонт у квартирі. ОСОБА_1 «погашала» кредит та купувала продукти харчування. Декілька разів ОСОБА_3 у її (свідка) присутності брав кошти у ОСОБА_1 , але яку суму не знає. Квартира оформлена на відповідача, за неї ОСОБА_3 сплачував першочергово кошти. У 2020 ОСОБА_3 вигнав ОСОБА_1 , деякий час вона жила у неї (свідка).

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 знає з 2015 року, а ОСОБА_3 , з 2016 року, підтримує дружні стосунки. Сторони жили разом по АДРЕСА_3 , у квартирі їх не був. З позивачем спілкувався раз на тиждень, з відповідачем рідше. ОСОБА_12 працювала у туристичному агентстві. Вважав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у шлюбі, у суді дізнався, що не у шлюбі. Знає, що сторони вели спільне господарство, розумів, що вони мають спільний бюджет. Під час спільного проживання сторони разом відпочивали. Який дохід мала позивач не знає. Зі слів ОСОБА_3 дізнався, що у 2009 році у кредит купили квартиру, за яку платили зі спільного бюджету, чи сплачено кредит не знає. Зараз ОСОБА_1 не живе з ОСОБА_3 біля двох років, спілкуватись він (свідок) продовжує з ними.

За клопотанням відповідача у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 знає зі школи, вони товаришують, ОСОБА_1 також знає. З 2007 по 2020 постійно спілкувався з ОСОБА_3 , декілька разів на тиждень. Квартиру, у якій мешкає відповідач, купив він за свої кошти, отримував кредит на покупку. Ремонт у квартирі робив за свої кошти, на час ремонту жив у батьків або винаймав квартиру, кредит сплачує за свої кошти, продавав автомобілі, щоб сплачувати кредит. ОСОБА_1 у квартирі не бачив, бачив її лише у кафе, коли їздили смажити шашлики. Разом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не жили, сімейних стосунків у них не було. З 2007 рік по 2012 рік ОСОБА_3 , жив з ОСОБА_16 , вона мешкала у нього в квартирі. На сімейних святах позивача у відповідача не бачив, чи відпочивали вони разом не знає. Чув, що ОСОБА_1 має сина. У квартирі ОСОБА_3 не бачив жіночих речей. Кредит за квартиру сплачував відповідача, він приватний підприємець і гроші у нього є.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що позивача знає давно 10 років, відповідача знає з дитинства, у них дружні стосунки, була у нього у квартирі. З 2007 року по сьогоднішній день з відповідачем проживала, з 2007 року жила з ОСОБА_3 як чоловік та дружина, проте спільне господарство не вели. Допомагала відповідачу з бухгалтерією. Зустрічались кожен день, до 2012 року зустрічались. Бухгалтерські справи ОСОБА_3 веде з 1999 року по сьогоднішній день. Квартиру купив відповідач, вона була присутня при підписанні договору, ОСОБА_3 квартиру купив у кредит, який виплачував самостійно. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не жили разом, у них були стосунки, але разом не жили, спільного господарства не вели. У відповідача було багато жінок. Все майно, яке знаходить у квартирі придбане за рахунок відповідача.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 знає давно, з 1984 року, він її учень і вони працювали разом з матір`ю відповідача. Позивача не знає, прізвище її вперше почула у суді. Часто бувала вдома у матері відповідача. ОСОБА_3 займався бізнесом, забезпечував матір. Відповідач збирав кошти на квартиру, потім взяв кредит та самостійно його сплачував. Спочатку відповідач був у шлюбі, потім шлюб було розірвано, після цього шлюб не укладав. Мешкав ОСОБА_3 сам, але спілкувався з жінками.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що відповідач її син, позивача знає, ОСОБА_3 привозив її на святкування дня народження баби. Син мешкає у квартирі, яку купив у кредит за свої кошти. У спірній квартирі син мешкає один, з позивачем дійсно їздив відпочивати, проте у квартирі вона її не бачила. У сина було і є багато жінок, проте постійної жінки, з ким би він створив сім`ю він не має.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_3 з 24.06.2015 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , розмір частки складає 1, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.10.2020 №229870875 (а.с. 7-8).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила, що з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01.06.2007 по 17.06.2020, отже майно, яке набуте у період фактичних шлюбних відносин , належить їй та відповідачу по 1/2 частині.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі № 320/4964/17 (провадження № 61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають.

Пунктом 5 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому у статті 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року із змінами та доповненнями, згідно якої домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких з цих стосунків, або бути і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, позивачем надано фотографії, на яких зображені сторони на відпочинку (а.с. 59-75). Спільний відпочинок з відповідачем підтвердила позивач у судовому засіданні, яка була допитана у якості свідка, також факт спільного відпочинку не заперечувався відповідачем у судовому засіданні, який також був допитаний у якості свідка.

Разом з тим, факт спільного відпочинку, спільна присутність на святкуванні свят, придбання один одному речей, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між останніми склались та мали місце протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2019 року, справа № 552/6659/16-ц, провадження № 61-36768св18.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року у справі № 761/38043/17, провадження № 61-47739 св 18.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю з відповідачем позивач надала виписку з АТ «ПриватБанк». З зазначеної виписки вбачається, що ОСОБА_1 у період з 06.02.2017 по 15.06.2020 витрачала кошти у продуктових магазинах, аптеках, будівельних крамничках, лікарнях, сплачувала послуги інтернет, проводила поповнення мобільного зв`язку, здійснювала на покупки на сайтах, а також здійснювала переказ з картки на ім`я ОСОБА_1 проводились списання за послугу «оплата частинами» (а.с. 9-40).

Окрім того, ОСОБА_1 надано довідку Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №131 ХМР, з якої вбачається, що ОСОБА_17 зарахований до 5 класу зазначеної школи у 2013ь році та закінчив 9 клас у 2018 році (а.с.41). Також позивачем надано довідку, з яка надана ОСОБА_18 , який проживає за адресою АДРЕСА_4 у тому, що він спостерігається у КНП «МДП №4» ХМР (а.с.42).

Разом з тим, зазначена виписка, яка надана на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю, не свідчить про наявність спільного бюджету у сторін, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, а свідчить лише про те, що ОСОБА_1 витрачала кошти на загальні потреби, яких потребує кожна людина, не залежно від того, чи перебуває вона у шлюбі, у проживає з будь ким однією сім`єю.

Також не може свідчити про факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надана довідка з закладу освіти, відповідно до якої дитина позивача зарахована до школи за адресою АДРЕСА_5 , оскільки зарахування дітей до закладу освіти здійснюється на вільні місця - місця, на які може бути зараховано дитину (дітей) в межах спроможності закладу освіти та нормативу наповнюваності класів, визначеного Законом України "Про повну загальну середню освіту".

Довідка з закладу охорони здоров`я, з якої вбачається, що дитина позивача спостерігається у КНП «МДП №4» також не може свідчити про факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки немає значення де зареєстроване місце проживання людини, кожен має право вільно обрати собі лікаря незалежно від територіального розташування медичного закладу.

Окрім того, надані позивачем фотографії спільного відпочинку, свідчать лише про те, що сторони спільно відпочивали, а не вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

З наданої відповідачем ОСОБА_3 заяви вбачається, що при укладенні договору про внесення змін №3 до договору кредиту №820/2/03-8/039 від 28.02.2008 року, який укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 останній написав заяву, якою підтвердив, що на момент укладення договору в шлюбі не перебуває (а.с. 115). З заяви, яка надана приватному нотаріусу ХМНО від 24.06.2015, вбачається, що ОСОБА_3 зазначив, що на момент укладення договору про внесення змін до договорів кредиту №820/2/03-8/039 не перебуває у шлюбі та однією сім`єю ні з ким не проживає.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19 (61-3071св21).

У судовому засіданні були опитані свідки, як за клопотанням позивача так і за клопотанням відповідача.

Разом з тим, опитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 жодним чином не підтвердили факт спільного проживання, ведення спільного господарства, спільного бюджету ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з пояснень зазначених свідків лише випливає, що сторони були знайомі один з одним та підтримували стосунки, спільно відпочивали, зустрічались на свята.

Опитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 підтвердили, що ОСОБА_3 перебував у шлюбі, який розірвав, після чого жодних шлюбних відносин не підтримував не з ким, проте мав стосунки з багатьма жінками.

У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказів того, що сторони виконували спільний ремонт, наявності спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин ОСОБА_1 не надано.

Доводи позивачки щодо спільного її проживання з ОСОБА_3 , тобто постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, не знайшли свого підтвердження, ОСОБА_1 не надано суду достатні, належні, допустимі та достовірні доказів про наявність у неї з 01.06.2007 по 17.06.2020 з ОСОБА_3 сімейних стосунків, спільного сімейного господарства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вирішуючи питання про визнання кватири АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та визнання права власності на 1/2 частину зазначеної квартири за позивачем , суд виходить з наступного.

За статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків (постанова Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21)).

Разом з тим, позивачем не доведено факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у зв`язку з чим суд приходить про відмову у визнанні квартири спільної власності та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 11, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 158, 175, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 3,21,36,57,60,74 СК України, рішенням Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, ЗУ «Про Всеукраїнський перепис населення», суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Акціонерне товариство «АльфаБанк» про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрацію шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.10.2022

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_6 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_7 .

СУДДЯ - І.В. Семіряд