Справа № 570/1642/22
Номер провадження 2/570/779/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

представника позивачки адвоката Рудики С.Ю.,

представника третьої особи Кисельової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служба у справах дітей Зорянської сільської ради Рівненського району про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в :

У позовній заяві позивачка зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час вже півтора року сторони проживають окремо. Відповідачем подано до суду позов про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з матір`ю. На утримання дитини за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти. Місце проживання дитини зареєстровано за місцем проживання відповідача в АДРЕСА_1 . Позивачка вказує, що вона є працездатною особою, в змозі матеріально забезпечувати утримання дитини. Вона повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Позивачка звернулася до суду з даним позовом, оскільки бажає визначити місце проживання дитини разом з матір`ю після розірвання шлюбу.

14.06.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

22.07.2022 року ухвалою суду витребувано від Служби у справах дітей Зорянської сільської радивисновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

23.08.2022 року закрито підготовче судове засідання, призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила суд задоволити. Крім того, вказує про розірвання шлюбу між сторонами у судовому порядку Рівненським районним судом Рівненської області у справі 570/700/22 та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у наказному провадженні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також віздив на позовну заяву, в якому визнав позовні вимоги та не заперечив проти їх задоволення.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2020 року, що підтверджується засвідченою копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .

Позивачці на праві власності належить 1/5 частина квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.11.2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.01.2007 року.

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи.

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №48 від 14.08.2020 року.

Позивачка є дієздатною особою, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, на підтвердження чого долучено довідку №52 від 16.03.2022 р., видану КП "РОЦПЗН" РОР.

Згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Зорянської сільської ради № 104 від 18.08.2022 р., вважають доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Крім того, відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів,

А також забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини (ст.9 Конвенції).

За практикою ЄСПЛ врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу («Ельшольц проти Німеччини»). Наразі існує широкий консенсус на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси («Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії»). При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два фактори: по-перше, збереження її зв`язків з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, забезпечення її розвитку в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним («Мамчур проти України»). В окремій думці у справі «М.С. проти України» суддя Карло Ранзоні наголошує, що, згідно з позицією ЄСПЛ, батьки повинні мати рівні права в спорах про опіку («Зоммерфельд проти Німеччини») і що найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків ( «Сахін проти Німеччини»). При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків. (Постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 712/11527/17 (провадження № 61-18882св19).

Верховний Суд у даній категорії справ зауважує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясувати з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Таким чином, сукупністю достовірно встановлених судом доказів, встановлено, що батьки дитини проживають окремо, малолітній син постійно проживає за місцем проживання матері, між ним та матір`ю встановлені сталі соціальні зв`язки, батько не уникає від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Дійсно, судом не встановлено заперечень з боку відповідача щодо даного постійного місця проживання дитини за місцем проживання матері та заперечень щодо подальшого проживання дитини з матір`ю до суду не надходило, проте, суд вважає, що з метою урегулювання юридичних питань відповідно до положень ЦК України, СК України, пов`язаних з місцем проживання неповнолітньої дитини, слід ухвалити рішення суду та встановити судовим рішенням місцем проживання дитини. Таким чином, за наведених обставин на підставі належних та допустимих доказів встановлених судом, суд прийшов до висновку про задоволення позову та визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , що на думку суду відповідає інтересам дитини.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служба у справах дітей Зорянської сільської ради Рівненського району про визначення місця проживання дитини - задоволити повністю.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції від 30.05.2022 р. що становить 496 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496 грн. 20 коп., понесеного нею судового збору.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції від 30.05.2022 р. що становить 496 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496 грн. 20 коп., понесеного нею судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служба у справах дітей Зорянської сільської ради Рівненського району, площа В. Плютинського, 1, с.Зоря, Рівненського району Рівненської області, .

Повне судове рішення складено 21.10.2022 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.