Провадження № 2/161/4228/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , та споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються відповідачем.

Позивач вважає, що протягом 1995-2022 років відповідач неякісно провів реконструкцію системи опалення та постачання гарячої води, а саме припинив опалення в колясочному приміщенні четвертого під`їзду, а також обігрів місць загального користування.

Також позивач зазначає, що відповідач на її звернення не надав копії актів розмежування балансової належності мереж централізованого опалення та постачання гарячої води між ДКП «Луцьктепло» і співвласниками ОСББ «Дубнівська 12», копій проектно-кошторисної документації щодо встановлення в 2016 році вузла комерційного обліку тепла та індивідуального теплового центру в 2022 році.

Крім того позивач вважає, що відповідач неправомірно не здійснює розподіл фактично спожитих об`ємів теплової енергії та гарячої води між споживачами квартир, які фактично проживали в 2019-2022 роках, і споживачами нежитлових приміщень першого поверху будинку.

Додатково позивач вважає, що вищенаведеними діями відповідача їй була завдана матеріальна шкода у розмірі 147 373,00 грн.

Посилаючись на вищевикладене позивач, з врахуванням виправленої редакції позову поданої на усунення його недоліків, просить суд:

1) відновити її становище, яке існувало до порушення шляхом зобов`язання відповідача усунути наслідки проведених ним реконструкцій системи централізованого опалення та постачання гарячої води за 1995-2022 роки, зокрема відновлення опалення в колясочному приміщенні четвертого під`їзду, а також обігріву місць загального користування;

2) зобов`язати відповідача примусово виконати обов`язок особисто шляхом надання копії актів розмежування балансової належності мереж централізованого опалення та постачання гарячої води між ДКП «Луцьктепло» і співвласниками ОСББ «Дубнівська 12», копій проектно-кошторисної документації щодо встановлення в 2016 році вузла комерційного обліку тепла та індивідуального теплового центру в 2022 році;

3) зобов`язати відповідача здійснити розподіл фактично спожитих об`ємів теплової енергії та гарячої води між споживачами квартир, які фактично проживали в 2019-2022 роках, і споживачами нежитлових приміщень першого поверху будинку;

4) стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування збитків в розмірі 147 373,00 грн., які заподіяні їй неналежним розподілом об`ємів спожитих послуг між споживачами та ненаданням детального розподілу об`ємів послуг між споживачами.

Відповідач у письмовому відзиві позов заперечив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , та споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються відповідачем.

Щодо позовних вимог про відновлення опалення в колясочному приміщенні четвертого під`їзду, а також обігріву місць загального користування, суд зазначає, що відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку це механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

А у частині першій статті 5 вищенаведеного Закону передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

У пункті 2.3.7 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України віл 17.05.2005 N 76, визначено, що технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації та витрати на виконання цих робіт здійснюються відповідно до законодавства.

Точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій (якщо інше не визначено договором) є:

- для каналізації - найближчий до будівлі оглядовий колодязь;

- для водопроводу, газопроводу, тепломережі - вентиль або трійник біля будівлі;

- кабель кінцевої муфти при кабельних уводах та прохідні ізолятори при повітряних уводах - муфти належать до зовнішніх мереж, а прохідні ізолятори - до внутрішніх. У разі, якщо кабельний увід безпосередньо біля будівлі переходить у повітряну мережу, точкою розподілу є стовпова кінцева муфта, яка в цьому разі належить до внутрішніх мереж.

Порядок обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затверджений наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15 серпня 2018 року № 219 (далі Порядок №219).

У пункті 3 Порядку №219 зазначено, що під виконавцем розуміється юридична або фізична особа - підприємець, уповноважена співвласниками на виконання робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води (усіх разом або окремо конкретної), управитель або виконавець комунальної послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення у разі укладення споживачами з ним індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання відповідної комунальної послуги; точка приєднання внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення - відгалуження від стояків у межах приміщення для вертикальної розводки, перша запірна арматура на відгалуженні від стояка за межами приміщення для горизонтальної розводки (запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи).

А у пункті 4 Порядку №219 визначено, що обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації.

З аналізу вищенаведених положень законодавства слідує, що внутрішньобудинкові системи теплопостачання, до яких відноситься все інженерне обладнання та комунікації, які розміщені від вентиля (трійника, запірної арматури) біля будівлі та до відповідного вентиля (трійника, запірної арматури) у конкретну квартиру чи нежитлове приміщення, є спільною сумісною власністю всіх співвласників будинку, і саме відповідне об`єднання співвласників, або управитель (у разі не створення співвласниками такого об`єднання), є відповідальним за технічний стан таких мереж.

Позивач не надала суду доказів того, що відповідач є виконавцем робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, зокрема, що ОСББ, яке створене у її будинку, укладало відповідний договір з відповідачем.

Так само позивач не надала доказів того, що ДКП «Луцьктепло» проводило будь-які роботи на внутрішньобудинковій системі теплопостачання у будинку.

З наведених вище підстав, оскільки відповідач не є власником внутрішньобудинкових систем теплопостачання у будинку позивача, або особою, яка здійснює їх обслуговування, він не може бути належним відповідачем за вимогою про зобов`язання поновити теплопостачання у загальних приміщеннях будинку, тому такі вимоги не підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача примусово виконати обов`язок особисто шляхом надання копії актів розмежування балансової належності мереж централізованого опалення та постачання гарячої води між ДКП «Луцьктепло» і співвласниками ОСББ «Дубнівська 12», суд зазначає, що відповідно до п.п.2, 11 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі.

З аналізу вищенаведеного слідує, що документ, який просить позивач зобов`язати надати відповідача (акт розмежування балансової належності мереж централізованого опалення та постачання гарячої води), не входять до переліку тих, які надаються споживачу житлово-комунальних послуг безоплатно на їх вимогу. Фактично акт розмежування балансової належності, про який зазначає позивач у позові, стосується відносин ОСББ, яке створене у будинку позивача, та відповідача, як балансоутримувача централізованої системи теплопостачання та постачання гарячої води до точки розподілу, та безпосередньо позивача не стосується. Так само позивач не надала доказів того, що вона зверталася до відповідача із заявою про надання такого документу і їй було відмовлено у його наданні. Позивач також не позбавлена права, в порядку ч.7 ст.10, абз.5 ч.1 ст.14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» одержати відповідний документ у ОСББ, членом якого вона є. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити розподіл фактично спожитих об`ємів теплової енергії та гарячої води між споживачами квартир, які фактично проживали в 2019-2022 роках, і споживачами нежитлових приміщень першого поверху будинку, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині є неконкретизованими, зокрема позивач не надає доказів того, що відповідач у встановленому порядку такий розподіл не здійснює.

З пояснень відповідача слідує, що житлово-комунальні послуги у вигляді постачання теплової енергії та гарячої води надаються кожному споживачу індивідуально. Послуга з постачання теплової енергії обраховується виходячи з площі конкретного приміщення, а послуга з постачання гарячої води виходячи з показів приладів обліку, а у разі їх відсутності за нормативами споживання в обрахунку на кількість зареєстрованих в приміщенні осіб. Нежитлові приміщення на першому поверсі не є споживачами послуг відповідача, оскільки вони обладнані індивідуальними системами опалення.

Будь-яких доказів на спростування вищенаведеного, позивач суду не надала, так само як і не надала доказів того, що конкретно їй послуги з постачання теплової енергії та гарячої води обраховуються невірно.

Стосовно неодноразових зазначень позивачем про те, що у квартирі фактично не проживає її син, хоча зареєстрований там, тому їй неправильно нараховуються послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, то суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач виконала свій обов`язок, передбачений п.28, п.п.7 п.43, п.п.11 п.45 Правил надання послуги з постачання гарячої води, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182, та проінформувала відповідача про фактичну кількість проживаючих у житлі осіб, або про тимчасову відсутність в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження.

Аналогічні за змістом положення передбачені і у п.24, п.п.11 п.45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, при цьому для цієї послуги взагалі не передбачено звільнення від сплати, або зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб (п.37 Правил), оскільки плата за цю послугу нараховується виходячи з площі приміщення, а не фактичної кількості осіб, які проживають в ньому.

З наведених вище мотивів суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити розподіл фактично спожитих об`ємів теплової енергії та гарячої води між споживачами квартир, які фактично проживали в 2019-2022 роках, і споживачами нежитлових приміщень першого поверху будинку, слід відмовити.

Що стосується вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд зазначає, що позивач не довела суду наявність такої шкоди, її розмір, наявність протиправних дій з боку відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між діями та шкодою, тобто, весь склад деліктного правопорушення, як це передбачено ст.1166 ЦК України. У зв`язку з вищенаведеним, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід також відмовити.

Керуючись ст.265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачем у справі є Державне комунальне підприємство «Луцьктепло», м. Луцьк, вул. Гулака-Артемовського, 20, .

Повний текст рішення складений та підписаний 10 листопада 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк