Справа № 484/2420/22
Провадження № 2/484/939/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Мельничука О.В.,

за участю секретаря судового засідання Голубкової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сотська Світлана Олексіївна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельних ділянок, їх повернення, -

В С Т А Н О В И В :

05.08.2022 адвокат Сотська С.О., діючи в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі ТОВ «Агрофірма Корнацьких»), в якому просить:

- розірвати договір оренди земельних ділянок, що був укладений 01.01.2006 та зареєстрований 15.04.2008 у Книзі запису державної реєстрації договорів оренди землі за №29;

- зобов`язати повернути земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0512, площею 0,017 га; :01:000:0159, площею 3,0781 га; :01:000:0239, площею 0,2703 га; :03:000:01087, площею 1,4228 га, в всього 4,79 га, які розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (нині - територія Первомайської міської ради Миколаївської області) - в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки;

- стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір по справі.

Позов мотивований тим, що позивачці на праві власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0512, площею 0,017 га; :01:000:0159, площею 3,0781 га; :01:000:0239, площею 0,2703 га; :03:000:01087, площею 1,4228 га, в всього 4,79 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (нині - територія Первомайської міської ради Миколаївської області), що підтверджується свідоцтвами про право власності на земельні ділянки та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Вказані земельні ділянки перебувають у користуванні відповідача відповідно до договору оренди землі, що був укладений 01.01.2006 між позивачкою та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» строком на 50 років (далі Договір). Даний Договір зареєстрований 15.04.2008 у Книзі запису державної реєстрації договорів оренди землі за № 29. За умовами п.9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси Орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Щорічний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму у розмірі 785 грн 84 к. Форма розрахунку за договором (грошова або у натуральній формі) окремо щорічно погоджується сторонами в межах розміру плати, визначеного Додатком № 1 до Договору, шляхом подання Орендодавцем на ім`я Орендаря письмової заяви. Така заява подається Орендодавцем Орендарю до 01 вересня року, за який проводиться розрахунок по орендній платі. Якщо протягом року сторони не погодили форму виплати орендної плати, вважається, що розрахунок по орендній платі буде здійснюватися в грошовій формі на суму зазначену в абзаці 1 п.9 цього Договору. Згідно п.11 Договору орендна плата має вноситись щорічно до 20 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Проте, в порушення умов Договору та Додатку 1 до нього відповідач у 2020 році виплатив орендну плату в натуральній формі у розмірі на свій розсуд: пшениці 400 кг; ячменю 400 кг, а у 2021 році взагалі орендна плата не була виплачена ні в грошовій, ні в натуральній формі. З урахуванням вказаних обставин, зокрема, систематичної не сплати орендної плати (невиконання умов Договору), представник позивача просить суд достроково розірвати вищевказаний Договір оренди землі та повернути земельні ділянки позивачці в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі.

Ухвалою судді від 08.08.2022 надану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено підготовче засідання.

09.09.2022 від представника відповідача - директора ТОВ «Агрофірма Корнацьких» Вітвіцького Б.О. надійшло клопотання, в якому вказав, що позов не визнають у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що на день подання до суду вказаної позовної заяви перед позивачем взагалі відсутня будь-яка заборгованість по виплаті орендної плати за 2020-2021 роки, що вказує на відсутність правових наслідків для сторін. Стверджує, що позивачу у 2020 році було нараховано та виплачено 3997 грн 54 к., а за 2021 рік було перераховано орендну плату в сумі 3617 грн 12 к., що підтверджується платіжним дорученням від 31.01.2022 за №458 (додано). Вважає, що відсутній предмет спору, а тому просив про закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 12.09.2022 у вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник до суду не з`явилися. Представник позивача адвокат Сотська С.О. надала суду заяву з проханням слухати справу без їх участі та вказала, що позов підтримують і просять позов задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився. Раніше, разом з клопотанням про закриття провадження у справі надав суду заяву з проханням слухати справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» у зазначеній редакції договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» у вказаній редакції орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначила, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що позивачці на праві власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0512, площею 0,017 га; :01:000:0159, площею 3,0781 га; :01:000:0239, площею 0,2703 га; :03:000:01087, площею 1,4228 га, в всього 4,79 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (нині - територія Первомайської міської ради Миколаївської області), що підтверджується свідоцтвами про право власності на земельні ділянки та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6-25).

01.01.2006 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» укладений Договір оренди землі №289/КБ строком на 50 років з 01 січня 2006 року до 31 грудня 2055 року, який зареєстрований 15.04.2008 у Книзі запису державної реєстрації договорів оренди землі за № 29 (а.с. 26-27).

На виконання умов вказаного Договору позивач передав, а відповідач прийняв в оренду земельну ділянку, загальною площею 4,79 га, у тому числі ріллі 4,5 га, пасовищ 0,27 га, багаторічних насаджень 0,02 га. Дане підтверджується Актом прийому-передачі земельної ділянки від 15.04.2008, що наявний в матеріалах справи.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та під ставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК Українироку кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем неналежно виконуються умови договору оренди землі, а саме систематична несплата орендної плати у обсязі, визначеному Договором та Додатком 1 до нього.

Відповідно до п.9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси Орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Щорічний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму у розмірі 785 грн 84 к. Форма розрахунку за договором (грошова або у натуральній формі) окремо щорічно погоджується сторонами в межах розміру плати, визначеного Додатком № 1 до Договору, шляхом подання Орендодавцем на ім`я Орендаря письмової заяви. Така заява подається Орендодавцем Орендарю до 01 вересня року, за який проводиться розрахунок по орендній платі. Якщо протягом року сторони не погодили форму виплати орендної плати, вважається, що розрахунок по орендній платі буде здійснюватися в грошовій формі на суму зазначену в абзаці 1 п.9 цього Договору.

Відповідно до Додатку 1 до Договору від 01.01.2006, орендар повинен сплачувати орендну плату у натуральній формі: пшениці 900 кг, ячменя 900 кг, соняшнику 55 кг, цукру 10 кг, кукурудзи 100 к. (а.с.28).

Згідно п. 11 Договору орендна плата має вноситись щорічно до 20 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі.

Так, відповідачем у 2020 році по факту на свій розсуд, без узгоджень з позивачем, було сплачено орендну плату в натуральній формі: пшениці 400 кг, ячменю 400 кг, що не відповідає умовам договору щодо виплати орендної плати в натуральній формі.

Отже,зазначене свідчить про те, що Орендар всупереч умовам Договору в односторонньому порядку без погодження Орендодавця змінив спосіб та форму орендної плати.

А відтак, сплата орендної плати шляхом видачі сільськогосподарської продукції не свідчить про належне виконання умов Договору щодо сплати орендної плати в повному обсязі.

Представник відповідача на спростування зазначеного, вказав, що позивачці було нараховано та виплачено орендну плату у 2020 році в сумі 3997 грн 54 к., що вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників про суми виплачених доходів та утримання податків, долучених позивачем до позовної заяви.

Проте, представник відповідача не надав суду доказів (платіжних доручень, квитанцій, відомостей про виплату готівки або відомостей про видачу сільськогосподарської продукції) на підтвердження того, що саме ця сума є оплатою позивачу орендної плати саме за 2020 рік.

Між тим, як встановлено судом, ніяких змін або доповнень до Договору стосовно платежів та форм оплати, внесено або укладено не було.

Так, згідно наданого представником відповідача платіжного доручення №458 від 31.01.2022 вбачається, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» перерахувала ОСОБА_1 3617 грн 12 к. в рахунок орендної плати за землю за 2021 рік.

Проте, всупереч п.11 Договору має місце прострочення сплати орендної плати за 2021 рік.

Отже, неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати, а також його прострочення, також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачувалась орендна плата у натуральній формі (без погодження орендодавця), оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З досліджених судом доказів вбачається, що оспорюваний Договір оренди землі, умови якого з 2020 року і дотепер відповідачем не виконувались належним чином, що свідчить про систематичність. Доказів щодо узгодження з орендодавцем інших розмірів розрахунку по орендній платі відповідачем не надано.

Разом з тим, згідно вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Крім того, ч.ч. 1,3 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Також ч.2 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Отже, суд приходить до висновку, що представником позивачки доведено систематичність несплати орендної плати відповідачем та незаконне користування останнім земельними ділянками, належними позивачці, що є підставою для розірвання договору оренди землі, що, в свою чергу, тягне припинення дії договору оренди землі, а також повернення земельних ділянок їх власнику.

Щодо стягнення судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем при зверненні до суду з вказаною позовною заявою було сплачено судовий збір в розмірі 1984 грн 80 к., що підтверджується квитанцією АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» № 43726006-1 від 03.08.2022.

Враховуючи зазначене, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1984 грн 80 к.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати Договір оренди землі №289/КБ, що був укладений 01.01.2006 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та зареєстрований 15.04.2008 у Книзі запису державної реєстрації договорів оренди землі за №29.

Зобов`язати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0512, площею 0,017 га; :01:000:0159, площею 3,0781 га; :01:000:0239, площею 0,2703 га; :03:000:01087, площею 1,4228 га, в всього 4,79 га, які розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (нині - територія Первомайської міської ради Миколаївської області) - в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки.

Стягнути з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 80 к.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ТОВ «Агрофірма Корнацьких», , місцезнаходження за адресою: вул. Центральна, 67, с. Секретарка, Первомайський р-н, Миколаївська обл.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В.Мельничук