Провадження № 2/761/57/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Загірній Л.П.,

за участі

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної організації - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. ОСОБА_3 12.02.2016 р. (молодший сержант ВЧ 3027), керуючи автомобілем ЗІЛ 157 військовий реєстраційний номер НОМЕР_2 , в порушення вимог дорожнього знаку 4.1 та п. 10.1 ПДР, рухаючись у напрямку м. Києва на 54 км. + 700м автомобільної дороги М-03 «Київ-Харків» виявив злочинну недбалість, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2104» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням позивача та автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_4 . В результаті зазначеної ДТП водій автомобіля «АВЗ 2104» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, а пасажир транспортного засобу ОСОБА_5 (батько позивача) помер. Вироком Баришівського районного суду Київської області від 01.11.2016 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КПК України звільнено відповідача від покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Транспортний засіб ЗІЛ 157 військовий реєстраційний номер НОМЕР_2 належить Військовій частині НОМЕР_1 та був застрахований ПрАТ «Київський страховий дім». Позивач вважає, що діями військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 йому було спричинену матеріальну шкоду (витрати на лікування) та моральну шкоду, а тому просить суд стягнути з Військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України 50 000,00 грн. матеріальної шкоди, 703 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_3 193 000,00 грн. моральної шкоди та з ПрАТ «Київський страховий дім» 50 000,00 грн. матеріальної шкоди та 100 000,00 грн. моральної шкоди.

Провадження у справі було відкрито 16.12.2017 р. та призначено її розгляд, відповідачам запропоновано подати письмові заперечення на позов та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються.

В подальшому позивачем зменшено розмір заявлених вимог. Зазначено, що загальний розмір матеріальної шкоди становить 113 000,00 грн. При цьому відповідними чеками підтверджено витрати на суму 5 411 грн. Витрати на проведення психологічного дослідження склали 3 000,00 грн. Моральна шкода, відповідно до висновку № 1-06/04 від 06.04.2017 р. становить 432 мінімальних заробітних плат. За таких обставин ОСОБА_2 просить стягнути на його користь з Військової частини НОМЕР_5 Національної Гвардії України, ОСОБА_3 та ПрАТ «Київський страховий дім» 113 000,00 грн. матеріальної шкоди, 691 200,00 грн. моральної шкоди.

Представником Військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України подано заперечення на позов, де вказано наступне. Положення закону, визначені підставою позову не передбачають покладення обов`язку на орган державної влади відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки. Також позивачем не зазначено з чого складається матеріальна та моральна шкода, її розмір. Крім того, страховиком Військової частини є ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності № АЕ/6695318 від 04.11.2015 р., яке має відшкодовувати шкоду спричинену ДТП.

16.01.2018 р. у зв`язку із змінами, внесеними до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, вирішено питання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Представником Військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України надано відзив, який за змістом є аналогічним запереченням на позов.

Представником ПрАТ «Київський страховий дім» також подано відзив на позовну заяву. Зазначено, що з заявою про виплату страхового відшкодування заявник звернувся лише 21.12.2017 р., а отже у страховика ще не сплив 90 денний строк, встановлений законом для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування - вимога позивача є передчасною. Крім того, чинне законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника на відшкодування шкоди. Також позивачем, на підтвердження понесених витрат на лікування надано докази та суму 4 832,41 грн. Також представником страхової компанії вказано, що з урахуванням положень ст. 1200 ЦК України та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір моральної шкоди, яка може бути стягнута з відповідача становить 12 мінімальних заробітних плат - 16 536,00 грн.

ОСОБА_3 не скористався правом надати відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Зазначив, що спричинена позивачеві шкода має бути стягнуто з відповідачів солідарно.

Відповідачі в судове засідання 10.02.2022 р. представники відповідачів не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Вислухавши доводи представника ОСОБА_2 , дослідивши наявні докази та надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що 12.02.2016 р. приблизно о 18 год. 45 хв. ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем ЗІЛ 157 військовий реєстраційний номер НОМЕР_2 в порушення вимог дорожнього знаку 4.1 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, рухаючись у напрямку м. Києва на 54 км.+700м. автомобільної дороги М-03 «Київ-Харків», виявив злочинну недбалість, яка виразилась у зневажливому ставленні до додержання правил дорожнього руху.

Так, відповідач, маючи реальну можливість передбачити настання суспільно небезпечних наслідків, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху і під час виконання розвороту в напрямку м. Харків в недозволеному місці, не переконавшись в безпечності своїх дій, створив перешкоду для руху автомобіля «АВЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у лівій смузі зустрічного руху вказаної автодороги в напрямку м. Харків та автомобіля «Renault Daster» д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в правій смузі зустрічного руху вказаної автодороги в напрямку м. Харків.

Дії ОСОБА_3 призвели до зіткнення із вищезазначеними автомобілями та загибелі пасажира автобуса транспортного засобу «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_5 та отримання іншими пасажирами, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Вироком Баришівського районного суду Київської області від 01.11.2016 р., який набрав чинності, ОСОБА_3 , стрільця-кухаря 2-го відділення 3-го стрілецького взводу батальйону (з охорони ВОП) військової частини НОМЕР_7 Національної гвардії України, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном строком 3 роки.

Під час розгляду кримінального провадження було встановлено, що молодший сержант ОСОБА_3 , 11.02.2016 р. був призначений водієм автомобіля ЗІЛ-157 д.н.з. НОМЕР_2 .

Як встановлено в судовому засіданні, і не оспорювалось учасниками процесу, власником транспортного засобу ЗІЛ-157 д.н.з. НОМЕР_2 є військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Як свідчать матеріали справи, цивільно - правова відповідальність власника автомобіля була застрахована з 04.11.2016 р. по 03.11.2016 р. відповідно до полісу № АЕ/6695318 обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім».

17.02.2016 р. Військова частина № НОМЕР_1 повідомила ПрАТ «Київський страховий дім» про подію, що може бути визнана страховою.

16.11.2017 р. з таким повідомленням до страховика звернувся позивач ОСОБА_2 та в подальшому із заявою про виплату страхового відшкодування.

Представник позивача просить стягнути як моральну так і матеріальну шкоду з усіх відповідачів солідарно.

Положеннями ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст. 1172 ЦУ України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

В свою чергу відповідно до вимог ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 р. (справа № 755/18006/15-ц) зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Виходячи з вищенаведеного, спричинена позивачеві матеріальна шкода має бути відшкодована страховою компанією - ПрАТ «Київський страховий дім».

Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як вбачається з полісу № АЕ/6695318 розмір страхової відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 50 000,00 грн. на одного потерпілого.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це визначено ст. 80 ЦПК України.

Приписами ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, представник позивача зазначає, що сума матеріальної шкоди, спричиненої ОСОБА_2 становить 113 000,00 грн., з них 5411,11 грн. підтверджено квитанціями.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 надано докази на понесення витрат на лікування у розмірі 4 832,41 грн.

Отже, зважаючи на те, що документально підтверджено витрати на вищенаведену суму, суд приходить до висновку, що саме сума у розмірі 4 832 грн. 41 коп. і має бути стягнута зі страхової компанії на відшкодування матеріальної шкоди.

При цьому суд не може прийняти доводи представника ПрАТ «Київський страховий дім», що на момент звернення до суду не сплило 90 днів на прийняття рішення щодо відшкодування шкоди, оскільки ОСОБА_2 звернувся з відповідною заявою 16.11.2017 р., оскільки на день розгляду справи по суті відомості про прийняття такого рішення відсутні.

Положеннями ст. 1167 ЦК України визначено, що Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, як вбачається з висновку № 1-06/04 експертного психологічного дослідження, складеного 06.04.2017 р. фахівцем ТОВ «Український центр судових експертиз», ситуація втрати батька та отримання тілесних ушкоджень в ДТП, що сталось 12.02.2016 р., постала для ОСОБА_2 як інтенсивно та тривало психотравмуюча, обумовила негативні зміни фізичної та психоемоційної сфер особистості, досі обмежує можливості повноцінної життєдіяльності, тобто спричинила ОСОБА_2 моральні страждання. Орієнтовний розмір завданих ОСОБА_2 внаслідок ситуації ДТП моральних страждань (моральної шкоди) становить 432 мінімальних заробітних плат.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 23 (п. 23.1) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є, серед іншого, шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Пунктами 27.1 та 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено - страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо- транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо- транспортної пригоди. Страховик у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.

За приписами ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого, законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

З урахуванням положень п. 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вимог ст. 1202 ЦК України таке відшкодування є довічним, але обмеженим страховою сумою у 100 000,00 грн. з огляду на умови полісу страхування та п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Разом з тим, і суд погоджується з доводами представника страхової компанії, доказів на отримання відшкодування у порядку ст. 1200 ЦК України позивачем надано не було.

Проте, відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених пунктами «г» і «г'» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

За положеннями ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата в Україні на день настання страхового випадку становила 1378 грн. 00 коп.

Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні, висновки зроблені фахівцями у експертного психологічного дослідженнядають підстави вважати, що дії ОСОБА_3 спричинили ОСОБА_2 моральну шкоду.

Отже, зважаючи на укладений між відповідачами договір страхування, суд приходить до висновку про стягнення з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь позивача на компенсацію моральної шкоди суму у розмірі 16 536,00 грн.

З іншого боку, орієнтовний розмір компенсації моральної шкоди за висновком фахівця становить 432 мінімальні заробітні плати.

Зважаючи на негативні зміни, що відбулись у житті ОСОБА_2 , зміни в психоемоційній сфері, процес одужання у поєднанні з переживаннями щодо втрати близької людини та травмування інших членів родини дають суду підстави вважати, що сума у розмірі 16 536,00 грн. не є достатньою для компенсації моральної шкоди, спричиненоїпозивачу.

У п. 5 своєї постанови 4 від 31.03.1995 р. Верховний Суд України також зазначив, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зважаючи на висновки, що їх зроблено судом вище, наявні підстави для стягнення суми моральної шкоди і з Військової частини.

Як вже зазначалось, орієнтовний розмір моральної шкоди за висновками фахівців становить 432 мінімальні заробітні плати.

Станом на день розгляду справи розмір мінімальної заробітної плати встановлен на рівні 6 500,00 грн. (ст. 8 Закону України«Про державний бюджет на 2022 рік»).

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у складі суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.12.2018 р. у справі № 640/14909/16-ц

Отже з урахуванням тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах позивача, часу та зусиль, що знадобились позивачеві для відновлення для відновлення попереднього стану, суд приходить до висновку , що на користь позивача з метою компенсацію моральної шкоди з відповідача необхідно стягнути суму у розмірі 150 000,00 грн.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст.ст. 23,979,1166,1167,1172 ЦПК України, Законом України суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Державної організації - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (04053, м. Київ, вул. Артема, 37-41, код ЄДОПОУ 25201716) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди суми у розмірі 4 832 грн. 41 коп., на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 16 536 грн. 00 коп.

Стягнути з Державної організації - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (07301, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Кульчицького, 1, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 150 000 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.02.2022 року.

Суддя