МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2022 р. Справа №761/25501/21

Провадження № 2-о/761/335/21

Макарівський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Косенко А.В.,

із секретарем судового засідання Захарченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження у залі суду у смт Макарів Київської області справу за заявою

ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , просила суд:

- видати обмежувальний припис у якому визнати ОСОБА_2 кривдником;

- обмежувальний припис видати строком на шість місяців, яким зобов`язати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 :

- усунути перешкоди створені ним ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 рнокпп: НОМЕР_2 , у користуванні майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом направлення відповідної заяви про відновлення електропостачання до ПРАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі»;

- заборонити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 перебувати в місці проживання - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 рнокпп: НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 наближатися ближче ніж на 100 (сто метрів) до місця проживання (перебування), роботи постраждалої особи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 рнокпп: НОМЕР_2 .

Свою заяву мотивувала тим, що вона перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 09.11.2005 року, від якого у них у ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька - ОСОБА_3 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.10.2018 року шлюб між ними було розірвано.

Вказує на те, що протягом трьох останніх календарних років ОСОБА_2 , застосовує щодо неї психологічне та економічне насильство.

Насильство побутового характеру не припиняється, систематично здійснюється за будь-якої можливості за будь-якого контакту кривдника з заявницею, а як зазначено вище і без такого контакту.

Випадки вчинення побутового насильства не припиняються навіть після того, як заявниця була позбавлена можливості проживати у будинку та квартирі, користуватися своїми особистими речами, а тому вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення обмежувального припису.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16.07.2021 року заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису передано для розгляду за підсудністю до Макарівського районного суду Київської області.

03.11.2021 року постановою Київського апеляційного суду, ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 16.07.2021 року залишено без змін.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2021 року, заяву розподілено судді Макарівського районного суду Київської області Косенко А.В., якою заяву прийнято до провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила обставини викладені в своїй заяві, просила видати обмежувальний припис.

У суді представник ОСОБА_1 , адвокат Левківський Б.К. просив суд задоволити заяву про видачу обмежувального припису.

Представник ОСОБА_2 , адвокат Горобівський І.Г. просив суд відмовити в задоволенні заяви.

11.02.2022 року в інтиресах ОСОБА_2 , адвокат - Горобівський І.Г. подав до суду заперечення на заяву про видачу обмежувального припису. В якій просив суд у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

17.02.2022 року від імені ОСОБА_1 , адвокат Левківський Б.К. звернувся до суду з відповіддю на відзив у якій виклав заперечення. Просив суд задовольнити заяву про видачу обмежувального припису.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката - Горобівського І.Г., адвоката - Левківського Б.К., дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1. ст. 1 згаданого Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти) (ч.2 ст.3 Закону).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч.3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 2005 року, від якого у них у 2006 році народилася дочка ОСОБА_3 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.10.2018 року, справа №761/24117/18, шлюб між ними було розірвано.

ОСОБА_1 вказує на те, що з ОСОБА_2 відмовлявся брати участь в утриманні спільної доньки у добровільній формі, що стало підставою для стягнення аліментів у примусовому порядку.

Також наголошує, що ОСОБА_2 відмовляється брати участь у покритті додаткових матеріальних витрат на спільну доньку, зокрема відмовляється сплачувати частину коштів за навчання та проживання доньки в Польщі.

Крім того, вказує на те, що у 2020 та 2021 році дії ОСОБА_2 так само мали ознаки побутового насильства економічного та психологічного характеру.

Звертає увагу суду на те, що після розірвання шлюбу вона з донькою проживала у квартирі, в яку були вселені підчас існування сімейних відносин з ОСОБА_2 за згодою самого ОСОБА_2 та інших власників. Згідно даних Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 з 04.12.1984 року; ОСОБА_1 з 21.02.2013 року; ОСОБА_3 з 21.02.2013 року. ОСОБА_2 поступово підвищував рівень насильства, змінював форми насильства щодо Заявниці, почавши свої протиправні дії щодо останньої з психологічного насильства. ОСОБА_2 вдавався до фізичного насильства, а також до економічного насильства. Не зважаючи на законність проживання Заявниці та її доньки в зазначеній квартирі, після розірвання шлюбу з Заявницею ОСОБА_2 самоправно позбавив її та дитину можливості проживати в цій квартирі і надалі. Так, у наслідок протиправних дій ОСОБА_2 , без рішення суду або іншого суб`єкта владних повноважень, шляхом вчинення самоправних дій та погроз, позбавив її права користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 . Після створення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 вселив квартиру орендарів, які сплачують на його користь кошти.

Наголошує на тому, що незаконне виселення її та спільної доньки відбувалося з метою використання квартири в подальшому не для забезпечення власних потреб у житлі, а виключно з метою отримання прибутку від цього майна у вигляді орендної плати. Не маючи можливості проживати у квартирі, в якій зареєстровано місце проживання Заявниці та спільної доньки сторін, ОСОБА_1 спільно з донькою певний час орендувала іншу квартиру, для забезпечення потреб дитини, оскільки дитина навчалася у школі у місті Києві. Не маючи можливості надалі винаймати квартиру, Заявниця згодом переїхала проживати у заміській будинок, який було зведено за рахунок особистих коштів Заявниці однак на земельній ділянці титульним власником якої є ОСОБА_2 . Будинок не введено в експлуатацію хоча придатний для проживання. Розташований будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Як тільки ОСОБА_2 дізнався про переїзд до будинку Заявниці та доньки, останній звернувся з письмовою заявою до енергопостачальної компанію про припинення користування електричною анергією, фактично позбавивши заявницю можливості приживати і в будинку, оскільки електрична енергія це єдина джерело енергії яке дозволяє користування будинком, оскільки будинок і опалюється електричним котлом і охолоджується кондиціонерами на електричному живленні, і навіть приготувати їжу можна виключно на електричній варильній поверхні.

Згідно із ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Як вбачається з матеріалів справи заявник, як доказ долучає до заяви про видачу обмежувального припису, копії свого паспорта громадянки України та свідоцтво про народження дитини, довідки з місця реєстрації, копію паспорту ОСОБА_2 , належним чином не завірені копії рішень судів з яких не можливо встановити обставини справи та коло сторін, копії рішень органу опіки та піклування, копії відповідей від служби у справах дітей, копії відповідей від Київобленерго, копії договору оренди, квитанції про сплату орендної плати, копію договору купівлі продажу, копію заяви згоди, копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Суд вважає важливими обставини, викладені у заяві, разом з тим вони не можуть слугувати підставою для застосування обмежувального припису, виходячи з наступного.

За змістом поданої заяви заявник посилається на те, що її колишній чоловік ОСОБА_2 є кривдником та постійно застосовує фізичне, психологічне та економічне насильство над нею та дочкою. Разом з тим, належних та обґрунтованих доказів таким твердженням не надала. Сам факт написання заяв про неправмірну, на думку заявниці, поведінку ОСОБА_2 не може свідчити про вчинення останнім відносно заявниці та дитини насильства.

Будь-яких інших належних та обґрунтованих доказів психологічного, фізичного, економічного насильства щодо заявника та її дитини матеріали справи не містять.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що обставини, викладені в заяві про видачу обмежувального припису не підтверджені належними та допустимими доказами.

Беручи до уваги наведені обставини, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про залишення заяви про видачу обмежувального припису без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 265, 273, 293, 294, 350-1 - 350-6, 350-8, 351-356 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.10.2022 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя А.В. Косенко