Номер провадження: 22-ц/813/8290/22
Справа № 522/7772/22
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Лозко Ю.П., Коновалової В.А.,

учасники справи: позивачка ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2022 року, ухваленого Приморським районним судом у складі: судді Домусчі Л.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що судовим наказом від 12 червня 2019 року у справі № 522/8173/19 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки всіх доходів щомісячно.

Судовий наказ знаходиться на виконанні у Першому Приморському відділі державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавче провадження № 59845504.

Не погоджуючись із розрахунками заборгованості, відповідач подав скаргу на дії державного виконавця в частині нарахування заборгованості на нього як фізичну особу- підприємця.

Постановою Верховного Суду від 09.02.2022 р. по справі № 522/8173/19 було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця та встановлено правомірність нарахування заборгованості.

З розрахунків заборгованості по аліментам від 01.02.2021 та 01.06.2022 вбачається, що відповідач не сплачував нараховані аліменти (як ФОП). Діяльність як ФОП відповідач припинив 23.09.2021, за цей період виникла заборгованість зі сплати аліментів.

Тому із посиланням на застосування до спірних правовідносин вимог ч. 1 ст. 196 СК України позивачка ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 30265,50 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 5768,05 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити в повному обсязі.

Доводами скарги є помилковість висновків суду щодо відсутності провини платника аліментів, оскільки оскаржуючи розрахунок заборгованості, ОСОБА_2 не знав та не міг знати, яким буде рішення по справі, тому до серпня 2021 мав сплачувати заборгованість з аліментів із заробітка як ФОП, отже, його вина в утворенні заборгованості наявна, тому зроблений судом власний розрахунок заборгованості пені з 01.08.2020 по 09.11.2020 (10.11.2020 звернення боржника до суду із скаргою на дії державного виконавця) є помилковим, він у розмірі, що не перевищує загального розміру заборгованості за визначений судом період мав би становити 19656 грн; судом не враховано, що після рішення Верховного Суду від 09 лютого 2022 року в бездіяльності боржника знов наявна вина, і кількість днів прострочення має розраховуватись і не лише за період з 01.08.2020 до 09.11.2020, а й за період з 09.02.2022 до дати подачі позову (додаткові 127 днів прострочення) .

Скаржник, посилаючись на постанову Верховного Суду від 14 грудня 2020 року по справі 661/905/19 та постанову від 24 листопада 2021 року по справі 278/725/20, зазначив, що відповідач не надав жодних доказів які б підтверджували відсутність його вини у виникненні заборгованості, не довів, що здійснив якісь дії, спрямовані на сплату заборгованості аліментів, нарахованих йому як ФОПу; не визнаючи такий борг відповідач ініціював судовий процес з оскарження розрахунку, але й після остаточного рішення не сплатив борг, він не надав доказів того, що вчинив якісь дії на заробіток коштів, не звертався до позивачки з проханням у якийсь інший спосіб виконати свої батьківські обов`язки; відповідач будучи ФОП нібито не отримуючи жодних прибутків продовжував сплачувати єдиний податок замість того, щоб взагалі закрити такий ФОП; маючи у власності декількох об`єктів нерухомого майна відповідач створює тягар утримання такого майна, сплати комунальних послуг, тобто виходить, що у нього є кошти, які він самостійно вирішив використовувати за іншим призначенням ніж сплата аліментів на дитину.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу про невизнання апеляційної скарги, оскільки зміст апеляційної скарги зводиться до припущень, що відповідач міг би мати дохід як ФОП, однак в спірній період він його не мав, а тому він винуватий у несплаті аліментів з доходів як ФОП, що є необґрунтованими припущеннями.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у сумі 30265,50 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 15.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.09.2019 р. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 (а.с. 63).

ОСОБА_2 отримує пенсію як інвалід другої групи та зареєстрований як ФОП 21 листопада 2016 року, що перебуває на другій групі спрощеного оподаткування. Діяльність як ФОП припинив 23.09.2021.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.02.2021, заборгованість ОСОБА_2 за судовим наказом № 522/8173/19 від 12.06.2019 станом на 01.02.2021 складає 41649,14 грн, з них розмір заборгованості із заробітної плати з липня 2020 року до січня 2021 року включно становить 19478,50 грн (а.с. 16).

За розрахунком, складеним 01.06.2022 Першим Приморським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заборгованість ОСОБА_2 за судовим наказом № 522/8173/19 від 12.06.2019 станом на 01.06.2021 складає 57420,43 грн, з них розмір заборгованісті із заробітної плати з червня 2021 року до травня 2022 року включно становить 12516,75 (а.с. 17).

Також матеріали справи містять відомості про оскарження боржником ОСОБА_2 10.11.2020 дій державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо невірного розрахунку заборгованості по аліментам із заробітної плати.

Постановою Верховного Суду від 09.02.2022 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17.08.2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовлено (а.с. 9-15).

Постановою зокрема встановлено, що факт відсутності доходу у платника аліментів як ФОП не є підставою для звільнення його від сплати аліментів у цій частині відповідно до судового рішення.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу відповідальності боржника ОСОБА_2 у вигляді пені по аліментам, що мають стягуватися з його доходів як фізичної-особи підприємця.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив із того, що позивачка просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 пеню по аліментам за період з 01.08.2020 по 01.09.2021, проте з 10.11.2020 тривало судове провадження щодо оскарження боржником дій державного виконавця про нарахування заборгованості із доходу останнього як ФОП, тому за період з 01.08.2020 по 10.11.2020 відповідач не сплачував аліменти без поважних причин, і розір пені за неспату аліментів по 09.11.2020 з урахуванням встановленого ст. 196 СК України обмеження становить 5768,05 грн, натомість, у відповідача не виникав обов`язок платити аліменти за оскаржуваним розрахунком виконавця аж до 17.08.2021 (постанова Одеського апеляційного суду), Верховним Судом дію ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 не було зупинено, та вказаний обов`язок виник знову лише 09.02.2022.

Проте, такі висновки суду не грунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно із частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновки, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що у такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19).

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо відсутності провини платника аліментів, оскільки оскаржуючи розрахунок заборгованості, ОСОБА_2 не знав та не міг знати, яким буде рішення по справі, тому до серпня 2021 року мав сплачувати заборгованість з аліментів із заробітка як ФОП, отже, його вина в утворенні заборгованості наявна, та в помилковому власному розрахунку на цій підстави власному розрахунку заборгованості пені з 01.08.2020 по 09.11.2020 (10.11.2020 звернення боржника до суду із скаргою на дії державного виконавця) є слушними.

Визначаючи період, за який позивачкою заявлено позовні вимоги, суд помилково визначив його з 01.08.2020 по 01.09.2021, у той час, коли позивачкою заявлено про стягнення пені по аліментам за період з 01.08.2020 по 01.12.2020 та з 01.06.2021 по 01.09.2021, про що свідчить наявний в позовній заяві розрахунок.

Колегія суддів погоджує довід апеляційної скарги про помилковість висновку суду про відсутність вини боржника у несплаті аліментів лише за період з 01.08.2020 по 10.11.2020 та про відсутність вини останнього в утворенні заборгованості по аліментам з дня його звернення 10.11.2020 до суду щодо оскарження боржником дій державного виконавця про нарахування заборгованості із доходу останнього як ФОП.

Верховним Судом у постанові від 09 лютого 2022 року (справа № 522/8173/19) за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Одеса) про нарахування заборгованості по аліментам станом на 01 листопада 2020 року зроблено висновок про те, що факт відсутності доходу у платника аліментів як ФОП не є підставою для звільнення його від сплати аліментів у цій частині відповідно до судового рішення.

Аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини, свідчить про те, що право боржника оскаржити нараховану йому виконавцем заборгованість по аліментам жодним чином не кореспондується із звільненням його від сплати такої на період судового провадження, що виключає відсутність вини боржника у несплаті аліментів.

Тому висновки суду про те, що у відповідача не виникав обов`язок платити аліменти за оскаржуваним розрахунком виконавця аж до 17.08.2021 (постанова Одеського апеляційного суду, якою залишено без змін ухвалу Приморського районного суду м. Одеса від 25.02.2021), та такий виник лише з 09.02.2022 (Постанова Верховного Суду) не грунтуються на вимогах закону.

Оскільки Верховним Судом скасовані вказані судові рішення суду першої та апеляційної інстанції, то порушене право позивачки на отримання як аліментів, так і пені по аліментам як відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати підлягає захисту шляхом стягнення такої.

Відсутність своєї вини у несплаті аліментів відповідачем, на якого покладено такий тягар доказування, не доведено.

Не доказом відсутності вини боржника у несплаті аліментів те, що Верховним Судом дію ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 не було зупинено на час касаційного перегляду цієї ухвали.

Отже, з урахуванням розрахованої державним виконавцем заборгованості у розрахунках від 01.02.2021 та від 01.06.2022 з серпня 2020 року по січень 2021 року включно та з червня 2021 року по травень 2022 року включно, періоду розрахунку по 21 червня 2022 року (згідно дати розрахунку у позовній заяві) колегія суддів вважає правильним наступний розрахунок пені по аліментам, що належать до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

Серпень 2020 р.

Нараховані аліменти: 2 634,25 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платежі відсутні

Кількість днів прострочення: 659 днів (01.09.2020-21.06.2022)

Пеня: 1%*659*2 634,25=17 359,71 грн.

Вересень 2020 р.

Нараховані аліменти: 2 629,75 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платежі відсутні

Кількість днів прострочення: 629 днів (01.10.2020-21.06.2022)

Пеня: 1%*629*2 629,75=16 541,13 грн.

Жовтень 2020 р.

Нараховані аліменти: 2 629,75 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платежі відсутні

Кількість днів прострочення: 598 днів (01.11.2020-21.06.2022)

Пеня: 1%*598*2 629,75=15 725,91 грн.

Листопад 2020 р.

Нараховані аліменти: 2 678,50 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платежі відсутні

Кількість днів прострочення: 568 днів (01.12.2020-21.06.2022)

Пеня: 1%*568*2 678,50=15 213,88 грн.

Грудень 2020 р.

Нараховані аліменти: 3 138,25 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платежі відсутні

Кількість днів прострочення: 537 днів (01.01.2021-21.06.2022)

Пеня: 1%*537*3 138,25=16 852,40 грн.

Січень 2021 р.

Нараховані аліменти: 3 138,25 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платежі відсутні

Кількість днів прострочення: 506 днів (01.02.2021-21.06.2022)

Пеня: 1%*506*3 138,25=15 879,55 грн.

Червень 2021 р.

Нараховані аліменти: 3 210,50 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платежі відсутні

Кількість днів прострочення: 356 днів (01.07.2021-21.06.2022)

Пеня: 1%*356*3 210,50=11 429,38 грн.

Липень 2021 р.

Нараховані аліменти: 3 152,25 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платежі відсутні

Кількість днів прострочення: 325 днів (01.08.2021-21.06.2022)

Пеня: 1%*325*3 152,25=10 244,81 грн.

Серпень 2021 р.

Нараховані аліменти: 3 089,75 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платежі відсутні

Кількість днів прострочення: 294 дні (01.09.2021-21.06.2022)

Пеня: 1%*294*3 089,75=9 083,87 грн.

Вересень 2021 р.

Нараховані аліменти: 3 064,25 грн.

Розрахунок пені з урахуванням часткових платежів:

Платежі відсутні

Кількість днів прострочення: 264 дні (01.10.2021-21.06.2022)

Пеня: 1%*264*3 064,25=8 089,62 грн.

Загальна сума пені за прострочення сплати аліментів становить:

17 359,71 + 16 541,13 + 15 725,91 + 15 213,88 + 16 852,40 + 15 879,55 + 11 429,38 + 10 244,81 + 9 083,87 + 8 089,62 = 136420,26 грн.

Проте, відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України вказаний розмір має бути обмеженим 100 відсотками заборгованості у межах періодів, заявлених за позовними вимогами з серпня 2020 року по січень 2021 року включно і з червня 2021 року до вересня 2021 року до дати подачі позову, та в межах позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 до стягнення 30265,50 грн.

У відповідності до частини третьої та четвертої статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи; зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Вказана невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права у відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення та збільшенню розміру стягнутої з відповідача пені.

Оскільки ОСОБА_1 як позивачка у справі про стягнення пені по сплаті аліментів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а відповідач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 вказаної норми, то у відповідності до вимог частини 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2022 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів здовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2020 року по січень 2021 року включно та з червня 2021 року по вересень 2021 року включно у сумі 30265,50 грн.

Віднести судові витрати на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 08 листопада 2022 року.

Судді: