Справа № 490/7398/19
н/п 2/490/2428/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд р. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Марченку О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_3 про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до неповнолітнього ОСОБА_4 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_3 , в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач у справі разом із законним представником, своєю матір`ю ОСОБА_3 , у 2011 році виїхали до Російської Федерації разом із чоловіком де і проживають.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

У період з серпня 2019 року по 16 лютого 2021 року справа перебувала в провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2021 року для розгляду цієї справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.08.2021 року судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки та піклування та зобов`язано Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування, надати висновок щодо доцільності визнання неповнолітньої особи, ОСОБА_2 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

У судове засідання з`явився сторони не з`явилися з невідомих суду причин.

Позивачкою ОСОБА_1 та законним представником відповідача ОСОБА_3 , яка діє від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , до суду надано заяви, в яких сторони просять провести розгляд справи за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Враховуючи думку сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

20.04.1998 року ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу №2053, копія якого наявна в матеріалах справи.

З матеріалів справи слідує, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в ММБТІ за реєстровим №2053.

З паспортних даних позивачки, копія якого долучено до матеріалів, вбачається, що місце проживання позивачки зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 з 03.08.2011 року.

З довідки ЖЕК «Забота» за №816 від 2019 року слідує, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 та являється власником особового рахунку. Також з цієї довідки вбачається, що у даній квартирі окрім ОСОБА_1 проживають її донька ОСОБА_3 та онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2004 року.

В заяві, яку складено сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1 зазначено: що ОСОБА_2 не проживає у зазначеній квартирі з квітня 2011 року.

Довідкою №381 від 30.07.2019 року школи №1195 м. Москва зазначено, що ОСОБА_2 навчається в 9-г ГБОУ школи №1195.

Також з виписки з домової книги №3180802 дома АДРЕСА_3 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув до батька ІНФОРМАЦІЯ_2 з АДРЕСА_4 , має паспорт НОМЕР_1 , який видано 27.09.2018 року ГУ МВД Росії по м. Москві та зареєстрований за вказаною у домовій книзі адресою 29.05.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Виходячи з положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.

Отже, судом встановлено, відповідач ОСОБА_2 не проживає у означеній квартирі з 2011 року.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_5 .

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачено при подачі позову.

Враховуючи вищевказане, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 78, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 391, 405 Цивільного кодексу, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Шолох