У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Скрипник О. Г. ,

при секретарі - Кулай О. М.,

за участю представника позивачів - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Штокал Т.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2021 року позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Файненс Компані», третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору недійсним.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.01.2022 року, матеріали вищевказаної справи передані на розгляд до Подільського районного суду м. Києва, за підсудністю.

Ухвалою суду від 13.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16.09.2021 року директором ТОВ «Файненс Компані» Демченко О.В. було подано клопотання про закриття провадження у справі до суду від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, з огляду на те, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Представник позивачів в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити клопотання та зкрити провадження у справі.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причину неявки до суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши заяву, та дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі слід закрити за наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

До юрисдикції господарських судів відносяться справи : 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є визнання недійсним договору № 1 від 07.03.2019 року, укладеного між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Файнес Компані», в частині відступлення права вимоги за кредитним договором №58/055798-К/05 від 27.09.2007 року та іпотечним договором від 27.09.2007 року.

Тобто, між сторонами існує спір щодо правочину, укладеного між юридичними особами, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними приписами Господарського процесуального кодексу України ( правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 904/2529/18).

Відповідно до положень частини 2 статті 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями.

Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

Отже, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України до господарської юрисдикції справ належить здійснення господарської діяльності всіма учасниками справи. У спорах, які виникають з кредитних та іпотечних правовідносин, достатнім для їх належності до господарської юрисдикції є те, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18).

З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір укладено між ПАТ «Омега Банк» та ТОВ «Файненс Компані», які є суб`єктами господарювання, та ці договори укладені в ході проведення ними господарської діяльності.

Враховуючи положення статей 4, 20, 45, 175 ГПК України та зважаючи на викладені правові позиції Верховного Суду, які відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України мають враховуватися при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що спір у даній справі із пред`явленими позовними вимогами цілком підпадає під юрисдикцію господарських судів, адже сторонами оскаржуваного договору є юридичні особи, а визнання недійсним такого договору, в т.ч. частково, вирішується виключно за правилами господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.04.2020 по справі № 910/17433/19.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, наявні підстави для закриття провадження у даній справі, оскільки, спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, в зв`язку з чим заява є обґрунтованою, законною та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані» - Демченко Олени Володимирівни про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору недійсним, - задовольнити.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Файненс Компані», третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору недійсним, - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України .

Роз`яснити позивачу право на звернення з даними вимогами в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва.

СуддяО. Г. Скрипник