ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1821/21 Номер провадження 22-ц/814/2393/22Головуючий у 1-й інстанції Солоха О.В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

розглянула в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 червня 2022 року, у складі судді Солохи О.В., повний текст рішення складено 16 червня 2022 року, по справі за позовом Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та постачання гарячої води.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2021 року Комунальне виробниче підприємство "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" звернулося до Комсомольського міського суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та постачання гарячої води.

В обґрунтування позову КВП «Теплоенерго» зазначило, що відповідачі є власниками по 1/2 частині кімнати АДРЕСА_1 .

КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» є виконавцем послуг з постачання гарячої води і теплової енергії споживачам м. Горішні Плавні та надає відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 комунальні послуги з теплопостачання та постачання гарячої води.

За період з жовтня 2017 р. по вересень 2021 р. відповідачам нараховано 15428,27 грн, сплачено 7889,19 грн. Станом на 01.09.2021 р. заборгованість складає 9337,71 грн.

Позивач просив стягнути з відповідачів вказану суму боргу по 4668,85 грн. з кожного та судові витрати.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 червня 2022 року

позов Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» заборгованість за теплову енергію та гарячу воду в сумі 9 337 (дев`ять тисяч триста тридцять сім) гривень 71 ( сімдесят одна) копійка.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» судовий збір у сумі по 1 135 грн з кожного.

З цим рішенням не погодилась відповідачка ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 червня 2022 року, прохає його скасувати ухвалити нове рішення, яким зобов`язати стягнути з ОСОБА_2 на користь КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» заборгованість за теплову енергію та гарячу воду у розмірі 6248,27 грн. та стягнути з нього на користь позивача судовий збір.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивач не підтвердив доказами розмір нарахування за послуги у розмірі 17226,90 грн.

Вважає безпідставним нарахування перерахунку у сумі 1290,81 грн

Посилається на те, що у довідці про нарахування за послуги вказано, що за постачання теплової енергії та гарячої води за період з жовтня 2017 р. по вересень 2021 р. нараховано 14237,46 грн

У графі «Перерахунок» зазначена сума 1290,81 грн, яка нарахована по відношенню до послуги з постачання теплової енергії.

Підстави нарахування перерахунку за послугу постачання теплової енергії на суму 1290,81 грн за вказаний період часу не вказані.

Вважає, що розмір заборгованості складає 14137,46 грн, тому стягненню з неї підлягає сума у розмірі 6248,27 грн

Оскільки з суми 14137,46 грн за постачання теплової енергії та гарячої води за період з жовтня 2017 р. по вересень 2021 р. вона сплатила 7889,19 грн, що підтверджується наданими квитанціями, то реальний розмір заборгованості за вказаний період складає 6248,27 грн (14137,46-7889,19=6248,27).

Відповідачка стверджує, що вказана сума має бути стягнута виключно з відповідача ОСОБА_2 , який є співвласником 1/2 частини кімнати, на яку позивачем надаються послуги, оскільки вона сплатила 55% боргу - 7889,19 грн

Також зазначає, що відповідачі у цій справі не можуть нести солідарний обов`язок по сплаті комунальних послуг, оскільки договір про надання комунальних послуг на постачання теплової енергії та гарячої води не укладався, ОСОБА_2 не проживав у кімнаті АДРЕСА_1 .

Вказує, що суд, стягнувши суму боргу 9337,71 грн солідарно, вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач ставив питання про стягнення боргу з відповідачів по 4688,85 грн

Вважає, що відсутня її вина у виникненні заборгованості по комунальним платежам, яка виникла через неналежне виконання ОСОБА_2 свого обов`язку по сплаті за комунальні послуги.

Посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 не направив їй копію відзиву на позовну заяву, тоді як суд першої інстанції використав його як неналежний доказ.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції встановив, що КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» є виконавцем послуг з виробництва та постачання теплової енергії призначеної для централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), що постачається до житлового приміщення шляхом транспортування через магістральні теплові мережі та внутрішньо домові розподільчі системи та надає послуги з постачання гарячої води і теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2017 року, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 по 1/2 частці кожному.

Спадщина, на яку в указаних частках видане це свідоцтво, складається з 17/100 частин житлової секції № 24 в будинку АДРЕСА_3 загальною площею 17.24 кв.м., що складається з кімнати №4 житловою площею 12.3 кв.м., підсобні приміщення спільного користування: коридор 1 площею 13,2 кв.м., кладова 6 площею 0,5 кв.м., кладова 7 площею 0,5 кв.м., кухня 10 площею 10,1 кв.м., коридор 11 площею 3,1 кв.м., душова 12 площею 0,9 кв.м, вбиральня - 13 площею 1,1 кв.м., житлова площа секціії 73,2 кв.м., загальна площа секції 102,6 кв.м, належної померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 12 серпня 2012 року органом приватизації державного житлового фонду Комсомольської міської ради Полтавської області,зареєстрованої в КП «Кременчуццьке міжміське бюро техїнічної інвентаризації Полтавської обласної ради», номер запису 753 в книзі 5, реєстраційний номер 37675303, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2.

Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку частини житлової секції видано ОСОБА_1 (а.с. 13).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.10.2017 р., вказане майно перебуває у спільній частковій власності, та за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частку вказаного майна (а.с. 33-34).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виконали обов`язок щодо укладення договору з виконавцем послуг в особі КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» за адресою: АДРЕСА_2 . Отже послуги з постачання гарячої води і теплової енергії за вказаною адресою надаються позивачем на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 22.09.2021 сформованої з Єдиної міської автоматизованої системи комунальних платежів, виданій уповноваженому власнику ОСОБА_4 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 , значиться такий склад сім`ї: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 11,12).

Згідно довідки про нарахування по о/р 0, відкритому на ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 10.2017 по 09.2021 заборгованість за теплову енергію становить 9 337,71 грн. (а.с. 5-10).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 не виконували зобов`язання щодо оплати наданих послуг та дійшов висновку про стягнення з них в солідарному порядку на користь позивача заборгованості у сумі 9377,71 грн., яка утворилася станом на 01.09.2021 р. Також суд стягнув з відповідачів на користь позивача судові витрати, по 1135,00 грн. з кожного.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Відповідно до статі 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; з послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» здійснюють економічну діяльність, зокрема, з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, а також інші будівельно-монтажні роботи. Отже створено з метою задоволення потреб населення та інших споживачів, незалежно від форм власності, в послугах централізованого постачання теплової енергії та гарячої води, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж, зокрема за адресою: кімната АДРЕСА_1 .

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється і підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору.

Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7, ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначений обов`язок саме споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послу підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відсутність укладеного між сторонами договору не позбавляє споживача обов`язку щодо оплати наданих їм послуг централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такі правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 401/710/15-ц.

Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07.07.2020 року висловлена правова позиція, відповідно до якої: "Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Письмовий договір про надання послуг з опалення та підігріву води між сторонами у цій справі не укладався.

Між тим, позивач здійснював надання вказаних послуг за адресою відповідачів, які вони отримували та споживали, тому у них виник обов`язок по сплаті за надані послуги.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України.

За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України).

Отже, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Відповідно до частини першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, і з цим погоджується колегія суддів, що КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» надає комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_2 , який оформлено на ОСОБА_1 , на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неналежно виконують зобов`язання щодо оплати послуг з опалення та підігріву води за вищевказаною адресою, які їм фактично надані позивачем.

Заборгованість відповідачів з наданих послуг станом на 01.09.2021 р., починаючи з жовтня 2017 року, становить 9337,71 грн. Її розмір підтверджено довідкою про нарахування (а.с. 5-10), яка відповідачами не спростована належними і допустимими доказами. Заперечуючи суму здійснених позивачем нарахувань, відповідачі не надали суду власного розрахунку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказана сума боргу підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Крім цього, суд правильно встановив, що відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/2 частці у праві власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 .

Між тим дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідачів заборгованості у сумі 9337,71 грн в солідарному порядку.

Тоді як згідно положень закону, які проаналізовані судом першої інстанції, з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість у сумі 9337,71 грн відповідно до розміру часток (по 1/2) у праві власності на вказане нерухоме майно, тобто по 4688,85 грн. з кожного.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та зміну рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 червня 2022 року, стягнувши з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за теплову енергію та гарячу воду в сумі 9337,71 грн, по 4688,85 грн. з кожного. Рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідачів судового збору необхідно залишити без змін.

Крім цього, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції надав правильну правову оцінку твердженням відповідача ОСОБА_2 в суді першої інстанції про те, що він не приймав спадщину після померлого ОСОБА_3 , оскільки це спростовується наявними у справі документами, зокрема копією свідоцтва про право на спадщину, наданою Горішньоплавнівською державною нотаріальною конторою Полтавської області, про яке вказувалося вище та було досліджено місцевим судом.

Доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 стосовно незгоди з розміром здійснених позивачем нарахувань суми боргу не підтверджені належними і допустимими доказами.

Відповідачка в апеляційній скарзі вказувала, що за період з жовтня 2017 р. по вересень 2021 р. вона сплатила на користь позивача 7889,19 грн, на підтвердження чого суду першої інстанції було надано квитанції (а.с. 46-111).Оскільки з суми 14137,46 грн за постачання теплової енергії та гарячої води за період з жовтня 2017 р. по вересень 2021 р., яку вона фактично не оспорює, нею сплачено 7889,19 грн, то реальний розмір заборгованості за вказаний період складає 6248,27 грн (14137,46-7889,19=6248,27). Відповідачка стверджує, що вказана сума має бути стягнута виключно з відповідача ОСОБА_2 , який є співвласником 1/2 частини кімнати, на яку позивачем надаються послуги, оскільки вона сплатила 55% боргу - 7889,19 грн.

Вказані доводи не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки не підтверджені належними, допустимими і достатніми доказами. Так, надані відповідачкою квитанції не містять інформації про те, що вона сплачувала за надані позивачем послуги за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до розміру її частки у праві власності на нерухоме майно.

Інформації про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , відбувся розподіл особового рахунку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , матеріали справи не містять та відповідачами не надано.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачка не позбавлена права на звернення до суду з окремим позовом до іншого співвласника про стягнення витрат на утримання майна, що перебуває у їх спільній частковій власності.

Та обставина, що між позивачем та відповідачами не укладався договір про надання комунальних послуг на постачання теплової енергії та гарячої води, а ОСОБА_2 не проживав у кімнаті АДРЕСА_1 , не є підставою для звільнення відповідачів від обов`язку утримувати майно, яке належить їм на праві спільної часткової власності, по 1/2 частці, зокрема сплачувати за комунальні послуги, які надаються фактично позивачем за вказаною адресою.

Посилання відповідачки на те, що суд порушив норми процесуального права, оскільки взяв до уваги відзив ОСОБА_2 на позовну заяву, який їй не направлявся, спростовуються наявними у справі матеріалами, зокрема фіскальним чеком, доданими до відзиву (а.с.77-81).

Заява відповідача ОСОБА_2 про застосування позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки згідно наданої позивачем довідки про нарахування ОСОБА_1 частково сплачувала за надані послуги за період з жовтня 2017 р. до вересня 2021 р., що також нею не заперечувалося, відповідно, строк позовної давності перервався, що узгоджується з положеннями ст. 264 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та зміну рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 червня 2022 року, стягнувши з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за теплову енергію та гарячу воду в сумі 9337,71 грн, по 4688,85 грн. з кожного. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачів судового збору необхідно залишити без змін.

За змістом ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір сумі 3405,00 грн.

Приймаючи до уваги те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задовольняється частково, з позивача на її користь підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у сумі 1702,50 грн., пропорційно до розміру задоволених вимог (50%).

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, ст.ст., 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 червня 2022 року змінити, стягнувши з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» () заборгованість за теплову енергію та гарячу воду за період з жовтня 2017 р. по вересень 2021 р., станом на 01.09.2021 р., в сумі 9 337,71 (дев`ять тисяч триста тридцять сім гривень 71 копійка), по 4668,85 грн. (по чотири тисячі шістсот шістдесят вісім гривень 85 копійок) з кожного.

В частині стягнення судового збору рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 червня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 1702,50 (тисяча сімсот дві гривні 50 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук