ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4509/22 Справа № 2-6257/11 Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М.

за участю секретаря Драгомерецька А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інвент до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), після перейменування - Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 30 травня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 300 000,00 дол. США, що є еквівалентом 1 515 000,00 грн. за курсом Національного банку України (далі - НБУ) на день укладання договору, зі сплатою 13 % за користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів - 29 травня 2018 року. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, видавши кошти відповідачу в розмірі 300 000,00 дол. США.

30 травня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 0/П, згідно з яким останній поручився перед банком за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором. У разі порушення ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що випливають з кредитного договору, поручитель разом з боржником відповідають перед банком як солідарні боржники.

Зазначало, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язань за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 06 червня 2011 року у неї виникла загальна заборгованість у розмірі 285 974,03 дол. США, що в еквіваленті становить 2 280 213,91 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 270 355,37 дол. США, що за курсом НБУ складає 2 155 678,54 грн, заборгованість за процентам за користування кредитом - 14 199,55 дол. США, що за курсом НБУ складає 113 220,11 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 1 021,37 дол. США, що за курсом НБУ складає 8 143,90 грн, пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом -397,74 дол. США, що за курсом НБУ складає 3 171,36 грн.

На підставі наведеного ПАТ «УкрСиббанк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 280 213,91 грн. У лютому 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» подало до суду клопотання про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво), просило суд замінити ПАТ «УкрСиббанк» на нового кредитора у зобов`язанні ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до частини першої статті 37 ЦПК України судом залучено ПАТ «Дельта Банк» до участі у справі позивачем - правонаступником всіх прав ПАТ «УкрСиббанк» ПАТ «Дельта Банк». ПАТ «Дельта Банк» позов підтримав.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 30 травня 2007 року № 0 в розмірі 285 974,03 дол. США, що в еквіваленті становить 2 280 213,91 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 270 355,37 дол. США, що за курсом НБУ складає 2 155 678,54 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 14 199,55 дол. США, що за курсом НБУ складає 113 220,11 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1 021,37 дол. США, що за курсом НБУ складає 8 143,90 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 397,74 дол. США, що за курсом НБУ складає 3 171, 36 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору не виконує, станом на 06 червня 2011 року у неї утворилась заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню із ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 на користь банку.

У липні 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року та ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскарженого рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (далі - ТОВ «ФК «Інвент») як правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Інвент» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що банк просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2007 року № 0 у розмірі 285 974,03 дол. США.

Відповідно до наданих позивачем довідок-розрахунків заборгованості за кредитним договором від 30 травня 2007 року № 0 заборгованість ОСОБА_1 складає 0,00 дол. США, тоді як заборгованість у розмірі 285 974,03 дол. США виникла за кредитним договором від 26 листопада 2009 року № 2. Однак матеріали справи не містять кредитного договору від 26 листопада 2009 року № 2, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , та договору поруки, укладеного із ОСОБА_2 для забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором від 26 листопада 2009 року № 2. За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити дійсність обставин щодо нарахування заборгованості, що виникла, без дослідження умов кредитного договору від 26 листопада 2009 року № 2.

Не погодившись із постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.09.2021 року ТОВ «ФК «Інвент», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржене судове рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі заочне рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційний суд безпідставно здійснив перегляд заочного рішення суду, яке набрало законної сили 30 грудня 2012 року й зберігало свою чинність до моменту його скасування апеляційним судом 21 вересня 2021 року, пославшись при цьому на статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскаржуваною постановою апеляційний суд порушив принцип правової певності. Рішення, яке набрало законної сили не може бути поставлено під сумнів, а здійснення його перегляду не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу законної сили рішення суду.

Зазначає, що ухвала апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі, постановлена неповноважним складом суду, а саме суддею-доповідачем одноособово, без врахування правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 23 лютого 2021 року у справі № 263/4637/18 (№ 14-126цс20), відповідно до якого це питання вирішує суд апеляційної інстанції, тобто колегія з трьох суддів.

Постановою Верховного суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.04.2022 року - касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» задоволено частково та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року скасовано і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 30 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКБ «УкрСиббанк»), після перейменування - АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 0, за умовами якого позичальнику надано кредит у вигляді кредитної лінії в іноземній валюті у розмірі ліміту 300 000,00 дол. США зі сплатою 13 % річних за користування кредитом, на строк до 29 травня 2018 року.

Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів за користування кредитними коштами, згідно з пунктом 1.3.5 кредитного договору, відбувається з 01 до 10 (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти.

На забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 30 травня 2007 року між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 0/п, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору.

Пунктом 2.1 договору поруки визначено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом поставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

11 липня 2007 року між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № 0, відповідно до якої сторони погодили зазначений договір у новій редакції, а саме договір про надання споживчого кредиту № 1 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення). За умовами договору сторони погодили: що погашення суми кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 4 265,00 дол. США в день сплати ануїтетних платежів.

08 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббан» та ПАТ «Дельтабанк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за зобов`язанням, яке виникло на підставі кредитного договору від 30 травня 2007 року № 0 року Відповідно до довідок-розрахунків заборгованості за кредитом, за процентами за користування кредитом та з комісії ОСОБА_1 станом на 06 червня 2011 року за кредитним договором від 30 травня 2007 року № 0 має заборгованість у розмірі 0,00 дол. США.

Згідно з довідками-розрахунками заборгованості за кредитом, за процентами за користування кредитом та з комісії ОСОБА_1 станом на 06 червня 2011 року за кредитним договором від 11 липня 2007 року № 1 має заборгованість у розмірі 0,00 дол. США.

Відповідно до довідок-розрахунків заборгованості за кредитом, за процентами за користування кредитом та з комісії ОСОБА_1 станом на 06 червня 2011 року за кредитним договором від 26 листопада 2009 року № 2 має заборгованість у розмірі 285 974,03 дол. США, в тому числі: заборгованість за кредитом - 270 355,37 дол. США, заборгованість за процентами за користування кредитом - 14 199,55 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1 021,37 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 397,74 дол. США.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року залучено до участі у ТОВ «ФК «Інвент» як правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

Як вбачається, з позовної заяви, банк просить стягнути з відповідачів виниклу заборгованість за кредитним договором № 0 від 30 травня 2007 року у розмірі 285 974, 03 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 270 355,37 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 14 199,55 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 1 021,37 долари США, пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 397,74 доларів США.

Тоді як, відповідно до наданих позивачем довідок-розрахунків заборгованості за кредитним договором № 0 від 30 травня 2007 року заборгованість ОСОБА_1 складає 0,00 доларів США, тоді як заборгованість у розмірі 285 974, 03 доларів США виникла за кредитним договором № 2 від 26 листопада 2009 року.

Однак, матеріали справи не містять кредитного договору № 2 від 26 листопада 2009 року укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , та договору поруки, укладеного з ОСОБА_2 в забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 2 від 26 листопада 2009 року.

За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити дійсність обставин щодо нарахування виниклої заборгованості без дослідження умов кредитного договору № 2 від 26 листопада 2009 року.

Колегія суддів, звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальними положенням ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Проте, суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_1 з підстав її недоведеності.

Встановлено, що 16.09.2022 до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інвент до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яка була нею подана 05 листопада 2020 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.09.2022 в задоволенні заяви ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року відмовлено, на підставі ст.ст.363.364 ЦПК України.

Глава 11«Заочний розгляд справи» розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення.

Так, відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до суду, який це рішення ухвалив, на предмет наявності передбачених частиною першою статті 288 ЦПК України підстав для його скасування, і оскаржити таке рішення у загальному порядку (статті 284-288 ЦПК України).

Прийнявши належним чином оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження (стаття 286 ЦПК України).

За змістом першого речення частини першої вказаної статті суд зобов`язаний прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення, якщо вона відповідає вимогам частин першої-сьомої статті 285 ЦПК України, тобто є належно оформленою.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (частина третя статті 287 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Перегляд заочного рішення - це персоніфіковане право кожного відповідача і кожен відповідач, якщо мав намір оскаржити рішення суду, зобов`язаний здійснити цю процедуру.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 заяву про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року разом з ОСОБА_1 до суду першої інстанції не подавав, тому в цій частині заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року не переглядається.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інвент до ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та враховуючи задоволення апеляційної скарги колегія суддів покладає на позивача судові витрати у розмірі 1 365, 00 грн., сплачені відповідачем за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 скасувати та у скасованій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інвент до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ФК Інвент на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 365, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: О.В. Свистунова

М.М. Пищида