ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м.Суми

Справа №576/260/22

Номер провадження 22-ц/816/822/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2022 року, ухвалене у складі судді Колодяжного А.О., у приміщенні Глухівського міськрайонного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 27 червня 2015 року він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі.

У період шлюбу народилося двоє дітей дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними.

Зазначає, що на даний час подружні стосунки між ними припинено, подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим.

Посилаючись на вказані обставини, просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 27 червня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1044.

Глухівський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 18 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Розірвав шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 27 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1044.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду; вжити заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку для примирення; стягнути з позивача на її користь судові витрати.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було вжито заходів до примирення подружжя.

Зазначає, що справу розглянуто судом за відсутності належним чином повідомленого відповідача, що згідно з ч. 3 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому категорично заперечує проти збереження шлюбу та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а також стягнути з відповідачки на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позиція сторін є зрозумілою, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі було заявлено клопотання про надання строку на примирення.

Згідно із ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Отже, примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. При категоричній незгоді позивача на примирення надання такого строку на примирення буде суперечити ст.24 СК України. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя тощо.

Враховуючи, що в даній справі позивач, як у відзиві на апеляційну скаргу, так і у подальших заявах категорично заперечує проти надання судом строку на примирення; час, який минув з моменту ухвалення оскаржуваного рішення; приписи ст. 24 СК України щодо добровільного характеру шлюбу; колегія суддів зауважує, що надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком, а тому з врахуванням вказаних обставин та норм права, клопотання ОСОБА_3 про надання строку на примирення задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для розірвання шлюбу відповідно до ст. 112 СК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що з 27 червня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а. с. 17).

Сторони мають малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4-5).

При зверненні до суду з даним позовом позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, вони тривалий час проживають окремо. Вважає, що подальше збереження сім`ї є неможливим.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявності підстав для його розірвання.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, покладення в ухваленому рішенні обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення, не можна визнати законним та обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 24, 55, 56 СК України.

Аргументи відповідачки про можливість збереження сім`ї є необґрунтованими та недоведеними.

Разом з тим, заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та розглянув справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача, огляду на наступне.

Так, Глухівський міськрайонний суд Сумської області ухвалою від 22 лютого 2022 року прийняв до розгляду та відкрив провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 . Розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 20-21).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не отримала копію позовної заяви разом з ухвалою про відкриття провадження і поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 25), що свідчить про неповідомлення відповідачки про наявність спору в суді.

Таким чином, суд першої інстанції постановив оскаржуване рішення без належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом, що є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п . 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За вищевикладених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

При визначенні розміру витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів виходить з того, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч .ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 2022 року між адвокатом Рубаном О.М. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого замовник сплачує адвокату винагороду у розмірі 1000 грн.

Сплачений ОСОБА_1 гонорар на користь адвоката в сумі 1000 грн підтверджується квитанцією від 17 серпня 2022 року.

Враховуючи складність справи та обсяг необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на складання письмового відзиву на апеляційну скаргу, а також обставину перебування на утриманні позивачки двох малолітніх дітей, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 300 гривень.

Відповідно до положень п. 4) ч. 6 ст. 19 ЦПК України вказана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4, ч. 3 п. 3; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований 27 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1044.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 300 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

С. С. Ткачук