Провадження №: 2/755/6354/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Комарницька Ольга Володимирівна, головний державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Мовчун Тетяна Сергіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Комарницька Ольга Володимирівна, головний державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Мовчун Тетяна Сергіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Позивач звертаючись до Дніпровського районного суду м. Києва з даним позовом посилається на ч. 2 ст. 27 ЦПК України, однак суд не може погодитися з даним обґрунтуванням.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позивачем в позовній заяві зазначено відповідача ПАТ «КБ «Надра», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. С. Стрільців, 15, що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва.

Відповідно до положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 3) виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 зауважив, що «Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», що місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

За наведених обставин доводи касаційної скарги, що місце проведення виконавчих дій та місце виконання рішення не є тотожними поняттями, тому належною підсудністю позову особи є суд за місцем виконання виконавчого напису у відповідному виконавчому окрузі, у якому відкрито виконавче провадження, Верховний Суд визнає помилковим тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини дванадцятої статті 28 ЦПК України.»

Відповідно до матеріалів позовної заяви предметом спору є вимога позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, однак, в матеріалах позовної заяви відсутні будь-які докази вчинення виконавчих дій за оспорюваним виконавчим написом за адресою у Дніпровському районі м. Києва.

Як вбачається із оспорюваного виконавчого напису, з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» стягнуто земельну ділянку загальною площею 0,1379 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Ясногородка, урочище «Братська могила №1», кадастровий номер 19277010, що передано в іпотеку ПАТ «КБ «Надра» на підставі іпотечного договору, посвідченого Соколовським М.П., приватним нотаріусом КМНО 12 червня 2008 року, за реєстровим № 2643, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 188/П/19/2008-840 від 12 червня 2008 року.

09 січня 2020 року головним державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесена постанова про прийняття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №415 від 17 березня 2014 року вчиненого приватним нотаріусом КМНО Комарницькою О.В.

Отже, в даному випадку виконавчі дії з виконання спірного виконавчого напису нотаріуса, вчиняються за адресою: мКиївська область, Вишгородський район, с. Ясногородка, урочище «Братська могила №1», кадастровий номер 19277010, за місцем знаходження предмету іпотеки, що не належить до юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва.

Таким чином, враховуючи відсутність у матеріалах позовної заяви доказів виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса у Дніпровському районі м. Києва, - відсутні правові підстави для прийняття Дніпровським районним судом м. Києва до розгляду досліджуваної позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. (ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України)

З огляду на викладене, дана справа не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, а тому підлягає передачі за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса до Вишгородського районного суду Київської області (07300, м. Вишгород, вул. Кургузова, 7), до територіальної юрисдикції якого у порядку ч. 12 ст. 28, ч. 1 ст. 31 ЦПК України належить розгляд вищезазначеної позовної заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

постановив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Комарницька Ольга Володимирівна, головний державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Мовчун Тетяна Сергіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - передати до Вишгородського районного суду Київської області (07300, м. Вишгород, вул. Кургузова, 7), за територіальною підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 27 жовтня 2022 року.

Суддя Н.О. Яровенко