РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8878/21

Номер провадження 2/495/948/2022

22 вересня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово судді Анісімової Н.Д.,

із участю секретаря судового засідання Коліниченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

26.10.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому просить:

- встановити факт проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 2010 року до моменту смерті;

- визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

- визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :06:001:0077, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 936722, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 05 червня 2007 року, на підставі рішення сесії Приморської сільської ради від 29.09.2006 року № 196-У та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 41, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», житловою площею 46,4 кв.м, загальною площею 82,2 кв.м, веранди літ. «а» житловою площею 6.5 кв.м., сени літ. «а1», веранди літ. «а2», навісу літ. «а3», гаражу літ. «Б», навісу літ. «б», погребу літ. «В», сараю літ. «Г», зерносховища літ. «Д», вбиральні літ. «Е», споруд № 1-4, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дядько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть видане Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серії НОМЕР_2 від 01 серпня 2020 року, актовий запис №832. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з:житлового будинку літ. «А», житловою площею 46,4 кв.м, загальною площею 82,2 кв.м, веранди літ. «а» житловою площею 6.5 кв.м., сени літ. «а1», веранди літ. «а2», навісу літ. «а3», гаражу літ. «Б», навісу літ. «б», погребу літ. «В», сараю літ. «Г», зерносховища літ. «Д», вбиральні літ. «Е», споруд № 1-4 та земельної ділянки площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 936722, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 05 червня 2007 року, на підставі рішення сесії Приморської сільської ради від 29.09.2006 року № 196-У та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 41, кадастровий номер земельної ділянки :06:001:0077, з цільовим призначення (використання) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). За час життя спадкодавець ОСОБА_3 заповіту не залишив. Після його смерті, спадкоємцями першої черги за законом є його доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Позивачка ОСОБА_1 все життя проживала по сусідству зі спадкодавцем ОСОБА_3 , а після смерті його дружини з 2010 року взагалі надавала йому догляд та допомогу, лікування, фактично проживала з ним однією сім`єю, допомагала вести домашнє господарство, доглядала його до самої смерті, оскільки у доньок покійного не було можливості здійснювати за ним догляд. Зважаючи на це, померлий (спадкодавець) ОСОБА_3 ще за життя виразив свою волю, щоб житловий будинок з присадибною ділянкою після його смерті належали позивачу, а земельна ділянка (пай) - ОСОБА_2 , проте за життя не встиг скласти письмовий заповіт, а його доньки обізнані про волевиявлення свого батька та не заперечували проти його розпорядження. Державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Мельниченко М.М. було заведено спадкову справу до майна померлого ОСОБА_3 . Так ОСОБА_2 оформила право власності в порядку спадкування лише на земельну ділянку (пай) згідно розпорядження батька, а ОСОБА_5 повністю відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача, що підтверджується відповідною заявою, яка міститься в матеріалах спадкової справи, заведеної до майна померлого. Позивач ОСОБА_1 проживала зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та на момент відкриття спадщини, вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом, що підтверджується довідкою виданою Приморським старостинським округом Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 06/01-16/598 від 11.10.2021 року. Крім того, факт проживання позивача зі спадкодавцем з 2010 року та до моменту його смерті підтверджується заявами дочок покійного ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , доданими до позовної заяви. Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 його дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 передали позивачу ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку, оскільки вони не мають наміру оформляти право власності на них. Більш того, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , позивач фактично вступила у спадщину, оскільки продовжує користуватись спадковим майном та доглядати житловий будинок, обробляє присадибну ділянку і не має жодних майнових претензій з боку третіх осіб - можливих спадкоємців померлого. Звернувшись до нотаріуса з питанням щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 позивачу було відмовлено та роз`яснено, що про необхідність вирішення даного питання в судовому порядку, оскільки навіть попри відсутність будь-яких претензій та заперечень з боку спадкоємців першої черги щодо оформлення на позивача будинку та присадибної ділянки, нотаріус не має можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину, бо позивач не є прямим родичем померлого. На підставі вищевикладеного з метою захисту своїх прав та законних інтересів позивач змушена звернутись до суду з відповідним позовом, оскільки не має можливості нотаріально оформити своє право власності на спадкове майно у зв`язку з тим, що не є прями родичем померлого.

Заяви, клопотання учасників судового процесу

Представник відповідача Сергіївської селищної ради в особі селищного голови Чередниченко А. скористався своїм правом та відповідно до ст.178 ЦПК України на адресу суду надав заперечення на позовну заяву, яке обґрунтоване наступним, Сергіївська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області у даній справі не є належним відповідачем, права позивача за цим позовом не порушувала, не визнавала та не оспорювала. Крім того, позивачу слід було подавати позов про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги та надання права спадкування разом зі спадкоємцями першої черги, так як вже була відкрита спадкова справа, а вже в разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про права власності в порядку спадкування подавати відповідний позов.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2022 року з Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області витребувані належним чином завірену копію спадкової справи, яка відкрились після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть № 832.

Позивач у судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі посилаючись на обставини, які зазначені в позові та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення вимог викладених у позовній заяві не заперечує.

Представник Сергіївської селищної ради у судове засідання не з`явився, у наданому заперечені просив розглядати справу у його відсутність та винести рішення в рамках закону та в межах чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, відзив, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дядько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть видане Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серії НОМЕР_2 від 01 серпня 2020 року, актовий запис №832.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з:житлового будинку літ. «А», житловою площею 46,4 кв.м, загальною площею 82,2 кв.м, веранди літ. «а» житловою площею 6.5 кв.м., сени літ. «а1», веранди літ. «а2», навісу літ. «а3», гаражу літ. «Б», навісу літ. «б», погребу літ. «В», сараю літ. «Г», зерносховища літ. «Д», вбиральні літ. «Е», споруд № 1-4 та земельної ділянки площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 936722, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 05 червня 2007 року, на підставі рішення сесії Приморської сільської ради від 29.09.2006 року № 196-У та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 41, кадастровий номер земельної ділянки :06:001:0077, з цільовим призначення (використання) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

За час життя спадкодавець ОСОБА_3 заповіту не залишив. Після його смерті, спадкоємцями першої черги за законом є його доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 все життя проживала по сусідству зі спадкодавцем ОСОБА_3 , а після смерті його дружини з 2010 року взагалі надавала йому догляд та допомогу, лікування, фактично проживала з ним однією сім`єю, допомагала вести домашнє господарство, доглядала його до самої смерті оскільки у доньок покійного не було можливості здійснювати за ним догляд. Зважаючи на це, померлий (спадкодавець) ОСОБА_3 ще за життя виразив свою волю, щоб житловий будинок з присадибною ділянкою після його смерті належали позивачу, а земельна ділянка (пай) - ОСОБА_2 , проте за життя не встиг скласти письмовий заповіт, а його доньки обізнані про волевиявлення свого батька та не заперечували проти його розпорядження.

Державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Мельниченко М.М. було заведено спадкову справу до майна померлого ОСОБА_3 . В свою чергу ОСОБА_2 оформила право власності в порядку спадкування лише на земельну ділянку (пай) згідно розпорядження батька, а ОСОБА_5 повністю відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача, що підтверджується відповідною заявою, яка міститься в матеріалах спадкової справи, заведеної до майна померлого.

Позивач ОСОБА_1 проживала зі спадкодавцями не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та на момент відкриття спадщини, вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом, що підтверджується довідкою виданою Приморським старостинським округом Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 06/01-16/598 від 11.10.2021 року.

Крім того, факт проживання позивача зі спадкодавцем з 2010 року та до моменту його смерті підтверджується заявами дочок покійного ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які додані до позовної заяви.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 його дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 передали позивачу ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на спадкове майно на житловий будинок та земельну ділянку, оскільки вони не мають наміру оформляти право власності на них. Більш того, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , позивачка фактично вступила у спадщину, оскільки продовжує користуватись спадковим майном та доглядати житловий будинок, обробляє присадибну ділянку і не має жодних майнових претензій з боку третіх осіб - можливих спадкоємців померлого.

Звернувшись до нотаріуса з питанням щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 позивачу було відмовлено та роз`яснено про необхідність вирішення даного питання в судовому порядку, оскільки навіть попри відсутність будь-яких претензій та заперечень з боку спадкоємців першої черги щодо оформлення права власності за позивачем на житловий будинок та присадибну ділянку, нотаріус не має можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину, бо позивач не є прямим родичем померлого.

Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно статті 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки (постанова Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 133/960/19 провадження № 61-18742св20).

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю (постанова Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.

Досліджені докази дають підстави суду дійти до висновку, що факт проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 , який просить встановити позивач, знайшов своє підтвердження.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно вимог ч. 1, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи наявність в матеріалах справи заяв відповідачів про визнання заявлених вимог, відсутність інших спадкоємців, що підтверджується матеріалами спадкової справи, копія якої надійшла до суду на виконання ухвали суду, суд вважає доведеним факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Висновки за результатами розгляду справи

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.15, 16, 1216-1218, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 263, 265, 268, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період з 2010 року до моменту смерті.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :06:001:0077, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 936722, виданого Білгород-Дністровським районним відділом земельних ресурсів 05 червня 2007 року, на підставі рішення сесії Приморської сільської ради від 29.09.2006 року № 196-У та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 41, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», житловою площею 46,4 кв.м, загальною площею 82,2 кв.м, веранди літ. «а» житловою площею 6.5 кв.м., сени літ. «а1», веранди літ. «а2», навісу літ. «а3», гаражу літ. «Б», навісу літ. «б», погребу літ. «В», сараю літ. «Г», зерносховища літ. «Д», вбиральні літ. «Е», споруд № 1-4, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анісімова Н.Д.