Провадження № 2/761/2521/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Соломон О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

До суду 25.08.2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В позовних вимогах ОСОБА_1 просить:

-у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на Ѕ частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

- у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

- у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за позивачем право власності на автомобіль «КІА RІО», 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ;

- у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «КІА SРОRТАGЕ», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 310 000,00 грн.

Вимоги обгрунтовані тим, що з 31.03.2015 року між сторонами був зареєстрований шлюб.

Під час шлюбу сторони набули спірне майно та не досягли згоди щодо його поділу в добровільному порядку.

Позивач зазначає, що за час шлюбу з відповідачем вони придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка оформлена в рівних частинах на подружжя.

Так як орієнтовна ринкова вартість автомобіля «КІА SРОRТАGЕ», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент звернення до суду з позовом становить приблизно 645 000,00 грн., а вартість «КІА RІО», 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 приблизно 335 000,00 грн., позивач вважає за необхідне присудити їй компенсацію в розмірі 310 000,00 грн. (різниця між 645 000,00 грн. та 335 000,00 грн.).

10.03.2021 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 на заявлені вимоги в якому він просить позовні вимоги задовольнити частково, в частині поділу квартири АДРЕСА_1 , врахувавши борг що виник на підставі письмової розписки від 03.02.2018 року на загальну суму 101 443,00 доларів США; в іншій частині позовних вимог відмовити, залишивши право власності на автомобіль «КІА SРОRТАGЕ», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 за позивачем ОСОБА_1 , а право власності на автомобіль «КІА RІО», 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 за відповідачем, із стягненням з позивача ОСОБА_1 на його користь грошової компенсації в сумі 310 000,00 грн.

Також відповідач зазначає, що для придбання квартири АДРЕСА_1 він отримав в борг у батька - ОСОБА_3 грошові кошти в інтересах сім`ї в загальній сумі 101 443,00 долари США. Квартира була придбана за 2 080 104,00 грн., всі кошти сплачені за рахунок позичених коштів, а тому зазначена заборгованість має бути поділена при поділі майна подружжя.

Щодо автомобілів відповідач зазначає, що не погоджується із зазначеною позивачем оцінкою вартості автомобілів. Крім того, автомобілі були зареєстровані за кожним з них саме враховуючи їх побажання при користуванні. Кожен з автомобілів придбавався саме для того, хто є його власником. Перед зверненням позивача до суду з позовом, сторони тимчасово обмінялись автомобілями. Тому відповідач категорично заперечує проти визнання за позивачем права власності на автомобіль «КІА RІО», 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 із стягненням з відповідача грошової компенсації в сумі 310 000,00 грн.

31.03.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача наполягає на задоволенні заявлених вимог на тій підставі, що кожна із сторін користується автомобілями з моменту придбання: позивач користується автомобілем «КІА RІО», 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а відповідач - «КІА SРОRТАGЕ», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Відповідач потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, тому це вплинуло на вартість автомобіля. Позивач заперечує факт отримання позики від батька відповідача, оскільки батьки відповідача ніколи не мали таку кількість коштів, щоб позичити синові. Договір є фіктивний. Крім того позивач зазначала, що вона не надавала згоду на укладення договору позики.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність та просив задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

А тому суд на підставі положень статті 223 ЦПК України продовжив слухання справи у відсутність представників сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 статті 60 СК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2 статті 60 СК України).

Згідно з положеннями статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1). При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (ч.2). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3).

Стаття 71 СК України визначає, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Разом з тим, стаття 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

До того ж частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.03.2015 року, який був зареєстрований Київським міським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Згідно з Єдиним державним реєстром судових рішень, рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 липня 2021 року (справа №756/8853/20)було розірвано шлюб між сторонами (https://reyestr.court.gov.ua/Review/98131395).

Як встановлено в судовому засіданні, під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі було придбано наступне майно:

-24.12.2016 року автомобіль «КІА SРОRТАGЕ», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 вартістю 689 440,00 грн., автомобіль зареєстровано 27.12.2016 року за ОСОБА_1

-06.06.2018 року автомобіль «КІА RІО», 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_2 ;

-квартира АДРЕСА_1 , яка зареєстрована 16.08.2019 року за ОСОБА_2 вартістю 2 077 166,00 грн.;

-квартира АДРЕСА_2 , яка по Ѕ частині на праві власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Сторони не заперечували що зазначене майно є сумісним майном подружжя.

Судом не встановлено що сторони домовились щодо зміни розміру часток майна подружжя. Так само не встановлено судом підстав відступати від рівності часток подружжя.

У відзиві відповідач просив при поділі майна подружжя врахувати борг згідно із розпискою від 03.02.2018 року в сумі 101 443,00 долари США. Однак суд не може взяти до уваги зазначене, оскільки відповідач не звертався до суду із зустрічним позовом про поділ боргу за розпискою. Крім того варто зауважити, що на даний час існує спір щодо існування заборгованості за розпискою.

При поділі квартири суд виходить з тих обставин, що вказана квартира є не єдиним набутим спільно об`єктом нерухомості, яке придатне для проживання, а тому суд вважає за можливе здійснити поділ квартири шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири, оскільки право власності зареєстроване за ОСОБА_2 .

Щодо поділу автомобілів суд зазначає наступне.

Так як відповідач заперечує визначену позивачем вартість автомобілів, за клопотанням сторони позивача була призначена судова автотоварознавча експертиза та висновком експерта №23507/21-56 від 01.11.2021 року, визначено, що ринкова вартість транспортного засобу «КІА RІО», 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на день проведення експертизи 16.08.2021 року становить 334 577,48 грн.

В той же час експерт не міг визначити ринкову вартість транспортного засобу «КІА SРОRТАGЕ», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 у зв`язку з ненаданням автомобіля.

Представник відповідача в судовому засіданні просив повторно направити ухвалу суду на виконання та проведення експертизи для визначення вартості автомобіля «КІА SРОRТАGЕ», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Суд вислухавши думку представника позивача, враховуючи що суду надані неналежні та недопустимі докази щодо поважності причин не надання автомобіля «КІА SРОRТАGЕ», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 для проведення експертизи, враховуючи що дії відповідача спрямовані на затягування розгляду справи в суді, так як суд має вживати заходів для найшвидшого розгляду справи, враховуючи терміни перебування справ в експертних установах, надав можливість відповідачу провести експертизу в найближчому науково-дослідному інституті та в порядку, передбаченому ст.106 ЦК України, надати висновок про вартість автомобіля «КІА SРОRТАGЕ», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 . оскільки автомобіль перебуває на території західної частини України.

Однак представник відповідача не повідомив суд про складання такого висновку, як і не повідомив про причини неявки в судове засідання.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач бажала в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на автомобіль «КІА RІО», 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за відповідачем та визнати за відповідачем право власності на автомобіль «КІА SРОRТАGЕ», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за позивачем. Позивач не обґрунтувала суду необхідності зміни титульного власника автомобіля. Однак перебування певний час в користуванні тієї чи іншої сторони автомобіля не є тією підставою за якої має бути змінено титульного власника автомобіля.

При цьому позивач просила стягнути з відповідача на свою користь компенсацію різниці вартості автомобілів. Однак відповідач заперечував щодо зміни титульного власника автомобіля та заперечив щодо сплати компенсації різниці вартості автомобілів на користь позивача.

Таким чином, оскільки сторони відмовились від отримання та сплати компенсації за частку у спільному майні подружжя (різниці у вартості автомобілів), під час слухання справи не дійшли згоди щодо поділу автомобілів, тому суд вважає за можливе поділити зазначені автомобілі шляхом визнання за кожним із подружжя по Ѕ частці на кожен автомобіль.

На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України; ст. ст.57, 60, 70, 71 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 ) про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на:

Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , що складається з двох житлових кімнат загальною площею 70,8 кв.м. в тому числі житловою 30,8 кв.м.;

Ѕ частину автомобіля «КІА RІО», 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на:

Ѕ частину автомобіля «КІА SРОRТАGЕ», 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3 153,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула