ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6266/22 Справа № 194/1541/21 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого- судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, мотивуючи його тим, що він впродовж 25 років 4 місяці працював в умовах впливу шкідливих факторів на організм, перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем, та внаслідок чого отримав хронічні професійні захворювання, а саме: радикулопатію попереково-крижову LS5-S1 та шийну С5-С7, хронічне обструктивне захворювання легень, нейросенсорну приглуховатість, що підтверджується актом за формою П-4, складеного за наслідком розслідування хронічного професійного захворювання від 09 червня 2020 року.

Вказує, що 07 липня 2020 року, згідно з довідками медико-соціальної експертної комісії, було первинно сукупно встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, розмір втрати професійної працездатності у зв`язку із повторним 15 червня 2021 року переоглядом не змінився. Наразі йому протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно, визначено необхідність в нагляді та лікуванні у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОРа, рекомендоване стаціонарне лікування.

Посилаючись на те, що нестворення роботодавцем безпечних та нешкідливих умов праці на підприємстві, де він працював, є порушенням законодавства про охорону праці, що в свою чергу стало причиною отримання ним професійних захворювань та призвело до зменшення обсягу трудової діяльності, проходження тривалого лікування, щоденного перенесення фізичного болю та моральних переживань, що позбавляє його можливості нормально відпочивати, реалізувати свої звички та бажання, нормально вести бесіду із співрозмовником, має систематичний кашель та задишку, стан легень підвищує ризик зараження COVID-19 порушення нормальних життєвих зв`язків, просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 227 000 грн.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 120 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не визначено відсутність інших хвороб позивача, що впливають на його фізичні страждання, що відповідає позиції Верховного Суду по справі №132/3057/18 від 24 грудня 2021 року. В той час як у позивача згідно його медичних оглядів були наявні такі захворювання як навколопупкова грижа, хронічний гепатит С. Вказує, що медичним закладом за період з 2015 по 2019 роки зазначалося про професійну придатність позивача при виконанні робіт електрослюсаря підземного 5 розряду шахти "Тернівська". Зазначає, що несвоєчасне виявлення медичною комісією та приховування позивачем від роботодавця фактичного стану здоров`я вплинуло на своєчасність виявлення ранніх ознак професійних захворювань, а також своєчасність вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії шкідливих та небезпечних факторів трудового процесу, оскільки приховування фактичного стану здоров`я унеможливлювало проведення відновлювального лікування на початкових етапах, і як наслідок здебільшого призвело до значної втрати працівником працездатності. Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що комісією розслідування професійного захворювання не встановлено жодного порушення з боку роботодавця, та не видано жодного припису про приведення робочого місця колишнього працівника до відповідних умов праці. Крім того, не встановлено, чи звертався позивач до органів, що здійснюють контроль щодо забезпечення працівників належними умовами праці щодо фіксації неналежних умов праці та чи були з боку позивача відмови від виконання трудових обов`язків у зв`язку з незабезпеченням належних умов праці, як це визначено ст.153 КЗпП України. З боку відповідача не надходило скарг на неналежні умови праці. Відомості про ненадання працівників відповідних засобів захисту чи про порушення правил охорони праці відсутні. Наявні підстави для призначення в дійсній справі медичної експертизи. В матеріалах справи відсутні докази проходження позивачем медичних чи санаторно-курортних лікувань. Підприємство забезпечило позивача спеціальним одягом, засобами індивідуального захисту та створило безпечні і нешкідливі умови праці у рамках існуючої технології видобутку вугілля. Іншої технології видобутку на території України не запроваджено. Посадові особи підприємства до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалися.

Позивачем була надана заява, в якій посилався на правильність розрахунку суду першої інстанції під час розгляду справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом та це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 працював на шахті ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за різними професіями з повним робочим днем в шахті понад 25 років (а.с.33-39).

29 квітня 2019 року ОСОБА_1 було звільнено за частиною 2 статті 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи (а.с.39).

17 березня 2020 року складено медичний висновок лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ "Український науково-дослідний інститут промислової медицини", яким встановлена наявність хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 (а.с.26-28).

09 червня 2020 року складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 за формою П-4, затвердженого т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим І.М., відповідно до якого встановлено, що хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи підземним електрослюсарем дільниці з видобутку вугілля №7, займався ремонтом, ревізією обладнання. Внаслідок недосконалості технології, роботи шахтних механізмів і машин (комбайн, механізований комплекс, скребковий конвеєр, стрічковий конвеєр, скребковий перевантажувач тощо), відсутність можливості встановлення систем відсмоктування та уловлювання пилу підпадав під вплив підвищених рівнів виробничого шуму. Недосконалість технології передбачає значне використання ручної праці (піднесення матеріалів та обладнання тощо). Також внаслідок недосконалості механізмів використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування.

Причинами виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) визначено - важкість праці, величина статичного навантаження, вміст пилу, високий рівень шуму.

Згідно вказаного акту, наслідком відповідних шкідливих умов праці є радикулопатія шийна С5-С7 та попереково-крижова L5, S1 білатеральна з з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним і периферичним нейроваскулярним синдромами, рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), Група А, ЛН першого-другого ступеня, нейросенсорна приглуховатість першого ступеня з легким зниженням слуху (а.с.18-21).

Відповідно до довідки Міжрайонної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги за результатами огляду від 07 липня 2020 року, серії 12 ААА № 058572, первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 60% (45% радикулопатія, 10% ХОЗЛ, 5% туговухість), група інвалідності - третя (а.с.10).

Довідкою Міжрайонної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги за результатами огляду від 15 червня 2021 року, серії 12 ААА №064790, повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 60% (45% радикулопатія, 10% ХОЗЛ, 5% туговухість), група інвалідності - третя (а.с.11-12).

Згідно довідки до акту огляду Міжрайонною профпатологічною медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №126655 15 червня 2021 року ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності внаслідок професійного захворювання. Рекомендований нагляд та лікування у травматолога та невролога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарне лікування. Протипоказана важка фізична праця, робота в умовах дії шуму, пилу, несприятливого мікроклімату, підземно (а.с.13-14).

ОСОБА_1 до підприємства було подано заяву про відсутність претензій до підприємства в частині компенсації (відшкодування) моральної шкоди (а.с.78).

20 січня 2020 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» було укладено угоду, відповідно до якої зобов`язується вчинити дії щодо розслідування, виявленого у ОСОБА_1 не має до підприємства претензій по відшкодуванню моральної шкоди, пов`язаного з виявленими профзахворюваннями та усі відношення між сторонами даної угоди з приводу компенсації моральної шкоди визнаються вичерпаними з моменту підписання угоди, оскільки підприємство виконала свої зобов`язання, передбачені абзацом 1 п.12.16 колективного договору, перерахувавши працівникові грошові кошти у розмірі прожиткового мінімуму. При звільненні за станом здоров`я ОСОБА_1 була перерахована одноразова виплата за стаж роботи в галузі у порядку та розмірі встановленому п.12.13 колективного договору (а.с.80).

Згідно медичних документів позивача вбачається, що ОСОБА_1 має скарги на частий малопродуктивний кашель, задишку при незначному фізичному навантаженні, відчуття важкості у грудях, загальну слабкість, шкидку втомлюваність, підвищення температура тіла до 38 градусів, біль в грудній клітині при кашлі, відчуття задухи, ниючу біль в ділянці плечових, ліктьових та колінних суглобах (а.с.20-25,29-32).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким було допущено перевищення показників важкості праці, що підтверджено висновками комісії при розслідуванні хронічного професійного захворювання, на підставі яких складено акт розслідування причини професійного захворювання від 09 червня 2020 року, а тому наявні правові підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок професійного захворювання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

З аналізу змісту ст.1167 ЦК України вбачається, що підставами відповідальності за завдану моральну шкоду є наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина останнього.

Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У відповідності до статті 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно частини 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 "Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві (далі - Постанова) хронічне професійне захворювання (отруєння) - захворювання, що виникло внаслідок провадження професійної діяльності працівника виключно або переважно впливу шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, пов`язаних з роботою;

медичний висновок - висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та висновок у формі рішення лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого про встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу.

Пунктом 89 Постановлено, що усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню.

Хронічне професійне захворювання (отруєння) не завжди супроводжується втратою працездатності. Випадки професійних інфекційних захворювань та хронічних професійних інтоксикацій розслідуються як хронічні професійні захворювання (отруєння) (пункт 90).

Таким чином, з аналізу наведеного законодавства колегія суддів наголошує, що при вирішенні дійсного спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди внаслідок професійного захворювання підлягають доказуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, чинне законодавство встановлює, що наявність зв`язку між погіршенням стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу підтверджується висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 надано належні та допустимі докази втрати ним професійної працездатності, що складає 60% та третю групу інвалідності, а саме довідку Міжрайонної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги за результатами огляду від 07 липня 2020 року, серії 12 ААА № 058572, якою первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках в розмірі 60% (45% радикулопатія, 10% ХОЗЛ, 5% туговухість) та третю групу інвалідності, а також довідку до акту огляду Міжрайонною профпатологічною медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №126655 15 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності внаслідок професійного захворювання. Рекомендовано нагляд та лікування у травматолога та невролога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарне лікування. Протипоказана важка фізична праця, робота в умовах дії шуму, пилу, несприятливого мікроклімату, підземно.

Вказані лікарські документи, колегія суддів вважає належними та допустимими доказами втрати позивачем професійної працездатності, оскільки останні в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів зауважує, що відповідні висновки, незважаючи на наявність у сторін такого права, до суду, зокрема, роботодавцем не оскаржувалися.

Крім того, колегія суддів зауважує, що усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню, за результатом якого складається відповідний акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4, в якому, зокрема, зазначається обставини та причини виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння).

В матеріалах справи наявний акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) у ОСОБА_1 за формою П-4 від 09 червня 2020 року, затвердженого т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим І.М., відповідно до якого встановлено, що хронічне професійне захворювання виникло внаслідок недосконалості технології, роботи шахтних механізмів і машин, відсутність можливості встановлення систем відсмоктування та уловлювання пилу підпадав під вплив підвищених рівнів виробничого шуму. Недосконалість технології передбачає значне використання ручної праці (піднесення матеріалів та обладнання тощо). Також внаслідок недосконалості механізмів використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування. Отже, причинами виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) визначено - важкість праці, величина статичного навантаження, вміст пилу, високий рівень шуму.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним, що хронічні професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, та вважає, що висновок суду про спричинення позивачу моральної шкоди в розмірі 120 000 грн. є обґрунтованим, розумним та справедливим, зважаючи на те, що позивач переніс зменшення обсягу трудової діяльності, був вимушений неодноразово звертатися до лікарів та проходити лікування, виписки з медичних карток позивача свідчать про те, що внаслідок професійного захворювання позивач постійно відчуває почуття болю, має швидку втомленість, має задишку та хворобу легень, що зважаючи на розповсюдження в країні та світі гострого інфекційного захворювання, збудником якого є вірус SARS-CoV-2, носить великий ризик його захворювання та можливість мати негативні наслідки для здоров`я хворого. Крім того, негативно впливає на його життєдіяльність, оскільки позивач тривалий час перебуває під наглядом лікарів, потребує медикаментозного та санаторного лікування, що у свою чергу впливає на звичний спосіб життя позивача, втрата працездатності є невідновною, що у свою чергу спричинює йому душевні страждання.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту проведення позивачем лікування за станом здоров`я або прийняття медикаментозних препаратів, у зв`язку із професійним захворюванням, оскільки відповідні доводи спростовуються матеріалами справи, а саме виписками із медичної карти амбулаторного хворого та випискою №1122/257 із медичної картки стаціонарного хворого, якими підтверджується факт проведення лікування стаціонарного та регулярного амбулаторного лікування, що супроводжувалося відвідуванням лікарів, проведення медичних досліджень та прийомом медичних препаратів, що в свою чергу ще раз доводять факт перенесення позивачем моральних страждань внаслідок отримання ним професійного захворювання.

Також, колегія суддів зауважує, що актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) у ОСОБА_1 за формою П-4 від 09 червня 2020 року, затвердженого т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим І.М., яким встановлено факт виникнення у позивача професійного захворювання, окрім іншого було запропоновано ОСОБА_2 директору ВСП "Шахтоуправління Павлоградське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" з метою ліквідації і запобігання виникнення хронічного професійного захворювання, а саме на дільниці з видобутку вугілля No 7 розробити та впровадити заходи щодо усунення впливу шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища та трудового процесу, що призвели до професійних захворювань згідно вимог ДСПТ 3.3.1.095-2002. ДСН 3.3.6.037.99, а саме: забезпечити виконання протипилових заходів (комплексне знепилювання, забезпечення розрахунковою кількістю повітря), визначених паспортом дільниці; забезпечити у кожному технологічному процесі максимальне використання засобів механізації, які зводять до мінімуму важку ручну працю; провести ревізію гірничошахтного обладнання, перевірити ефективність роботи зрошення на шахтних механізмах і машинах, провести ревізію систем зрошення облалнання на дільниці з видобутку вугілля № 7; у виробничих приміщеннях дільниці з видобутку вугілля № 7, в яких не можна встановити допустимі величини мікроклімату через технологічні вимоги до виробничого процесу, технічну недосяжність або економічно обгрунтовану недоцільність передбачити заходи щодо захисту від мож-ливого переохолодження та перегрівання працюючих згідно ДСП 3.3.1.095-2002, ДСН 3.3.6.042-99; забезпечити допустимий термін роботи при різних параметрах шахтного мікроклімату. допустимий термін роботи в залежності від рівня пилу, допустимий термін роботи в контакті з шумом, в залежності від рівнів шуму (регламентовані перерви) на дільниці з видобутку вугілля №7 згідно ДСП 3.3.1.095-2002, ДСН 3.3.6.037-99; підвищити контроль відповідальних осіб та працюючих за забезпеченням та використанням засобів індивідуального захисту органів дихання (респіратори), слуху (навушники або вкладиші протишумні), протирадикулітних поясів та інших засобів індивідуального та колективного захисту згідно діючих галузевих норм видачи спецодягу, взуття та інших 313 для працівників підприемств вугільної промисловості згідно п.8 ДСПТ 3.3.1.095-2002; забезпечити додержання режиму праці, відпочинку, питного забезпечення працівників дільниці з видобутку вугілля No 7 згідно п.8 ДСПТ 3.3.1.095-2002.

Наведені вище факти спростовують доводи апеляційної скарги, що судом залишено поза увагою той факт, що комісією розслідування професійного захворювання не встановлено жодного порушення з боку роботодавця, та не видано жодного припису про приведення робочого місця колишнього працівника до відповідних умов праці.

Також, колегія суддів вважає безпідставним довід апелянта, що судом першої інстанції не визначено відсутність інших хвороб позивача, що впливають на його фізичні страждання, оскільки згідно медичної документації позивача вбачається, що його скарги на стан здоров`я стосуються виключно стану здоров`я легень та значну втомлюваність.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» залишити без задоволення.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2022 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.