Справа № 167/347/22 Головуючий у 1 інстанції: Требик В. Б.
Провадження № 22-ц/802/958/22 Категорія: 60 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Трикош Н.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 , представника позивача ОСОБА_1 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 06 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 у липні 2022 року звернувся в суд з позовом до відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_5 , у зв`язку із чим відкрилася спадщина на спадкове майно земельну ділянку площею 0,0433 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :02003:0026, яка знаходиться у АДРЕСА_1 . Для оформлення спадщини після смерті батька він звернувся в Рожищенську державну нотаріальну контору, де отримав відмову у видачі свідоцтва про право на прийняття спадщини за законом, у зв`язку із пропущенням строку на прийняття спадщини. Поважність причин пропуску такого строку мотивує тим, що йому не було відомо про наявність в його батька ОСОБА_5 спадкового майна. Лише у листопаді 2021 року в будинку матері в АДРЕСА_2 серед книг та старих журналів він виявив державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, що виданий на ім`я його батьків. Спадкоємцями першої черги є він, брат ОСОБА_4 та сестра ОСОБА_2 . Спадкоємці - брат ОСОБА_4 , сестра ОСОБА_2 , подали заяви нотаріальним органам про те, що шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини, пропустили і не бажають ставити питання про його продовження, в суд з цього приводу звертатися не будуть, просять вважати їх такими, що відмовилися від спадщини. Вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини. Просив визначити додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком у два місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішенням Рожищенського міського суду Волинської області від 06 вересня 2022 року у цій справі в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу на вказане рішення суду, Скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим через порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14 вересня 2016 року у справі №6-1215цс16, від 18 січня 2018 року у справі №198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року у справі №592/9058/17ц, від 11 липня 2018 у справі №381/4482/16-ц, на які суд послався у мотивувальній частині рішення суду, не можуть бути застосовані, оскільки у цих справах правовідносини не є подібними (у вищевказаних постановах Верховний Суд визначив неповажною причину пропуску спадкоємцем строку на прийняття спадщини, яка полягала у відсутності в нього інформації про смерть спадкодавця). Натомість позивач знав про смерть свого батька, здійснював його поховання, отримав свідоцтво про смерть. У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 зазначено, що однією із поважних підстав для продовження строку прийняття спадщини є, зокрема, необізнаність спадкоємців про наявність про наявність заповіту тощо; якщо позивач на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, і про наявність заповіту складного на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України. Позивач станом на день смерті батька постійно з ним не проживав, про наявність в ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у спільній власності частки земельної ділянки, що нині є спадковим майном, йому також відомо не було. У спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк, так як з поданням заяви необхідно повідомити нотаріуса про існування спадкового майна. На даний час не оформлено право на земельну ділянку, що була у спільній власності батьків позивача, оскільки до грудня 2021 року позивачу не було відомо про таке майно, однак така обставина судом не врахована. Просили скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити з підстав у ній викладених.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу задовольнити.

Від відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, площею 0,0433га що розташована за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №037233 від 30 листопада 2006 року,

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано 05 лютого 1996 року.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 15 червня 2022 року № 223/06-31/2-22 ОСОБА_5 на момент смерть був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_3 з 04 вересня 2007 року значиться по АДРЕСА_4 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є його діти: позивач ОСОБА_3 та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що визнається сторонами.

В інформаційній довідці зі Спадкового реєстру від 12 липня 2022 року №69448142 значиться про те, що інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 відсутня.

Постановою державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області Демчук Т.М. від 17 червня 2022 року №251/02-31 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (абз.1 п. 24 Постанови). При цьому, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови).

Як встановлено судом, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , окрім позивача, є й інші його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Натомість позивач пред`явив позов до органу місцевого самоврядування, Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області.

Колегія суддів не приймає до уваги заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини від 14 лютого 2022 року, так як відмова від прийняття спадщини допускається лише протягом строку для прийняття спадщини, встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України. Таких заяв в установлений законом строк спадкоємцями не подано, у зв`язку із чим вони не позбавлені права звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, належними відповідачами повинні бути спадкоємці ОСОБА_5 , а саме інші його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Клопотань про заміну відповідача чи залучення інших відповідачів позивач не заявляв.

Звернення до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до п.п.40-41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №532/9076/16-ц, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №161/6126/15-ц, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого (інших) спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вказаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду від 22 травня 2020 року по справі №638/17618/17, від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц, від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц, від 30 квітня 2020 року у справі №352/382/18, від 29 квітня 2020 року у справі №641/2646/17, від 15 січня 2020 року №2-112/2008.

Розглянувши позов, пред`явлений до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, суд не врахував, що територіальна громада (в особі органу місцевого самоврядування) може бути відповідачем у даній справі лише при відсутності інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину, та не перевірив, чи є така міська рада належним відповідачем у даній справі.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час судового розгляду справи допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки не перевірив наявність інших спадкоємців померлого ОСОБА_5 , тобто належним чином не визначив коло спадкоємців і, відповідно, вирішив позовні вимоги, пред`явлені не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, тобто до неналежного відповідача. Тому, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач не позбавлений права пред`явити позов про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини до належних відповідачів із зазначенням поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини та доказів, які підтверджують вказані обставини.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 375, 381-384, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 , представника позивача ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 06 вересня 2022 року в цій справі скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді