ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4880/22 Справа № 210/6424/21 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони справи

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2022 року, ухваленого суддею Літвіненко Н.А. у м. Кривому Розі, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є її сином, вона є непрацездатною, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги не надає. Позивачка перебуває на обліку в пенсійному фонді України як пенсіонер, отримує пенсію за віком в розмірі 2682 грн. 04 коп. Позивач є особою похилого віку, у зв`язку з чим потребує значних витрат на обстеження лікування та медикаменти, потребує допомоги по сплаті житлово-комунальних послуг, її пенсії не вистачає на оплату житлово-комунальних послуг, проте боргів з оплаті комунальних послуг вона не має. Коштів які залишаються після оплати комунальних послуг,ледь вистачає на купівлю продуктів для харчування та одягу. У відповідача на утриманні знаходиться його дитина - ОСОБА_3 , жодних аліментних зобов`язань не має.

У зв`язку з викладеним просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частина від заробітку та доходів щомісячно на утримання непрацездатної матері.

Рішенням Дзержинського айонного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 08 листопада 2021 року довічно.

Стягнуто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн..

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , від шлюбу мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має діагноз: вроджена вентрикуломегалія правого латерального шлуночка, гідроцефалія, у зв`язку з чим потребує постійного лікування та значних матеріальних витрат.

Крім того, дружина відповідача ОСОБА_4 звернулася до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу з заявою про стягнення аліментів на своє утримання та заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також скаржник зазначив, що у позивачки є ще одна дитина дочка - ОСОБА_5 , яка являється працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу матері.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.23).

ОСОБА_1 є пенсіонером, відповідно до копії пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 (а.с.9).

Згідно довідки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №862913 від 07.10.2021 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.04.2021 року по 30.09.2021 року складає 16092,24грн.(а.с.13).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Визначаючи розмір аліментів на утримання матері, суд з урахуванням матеріального становища як позивача так і відповідача виходив з того, що відповідно до вимог СК України ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свою непрацездатну матір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), починаючи з 08.11.2021р., і довічно.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Аналізуючи підстави звернення до суду ОСОБА_6 з указаним позовом, норми сімейного законодавства України, які визначають обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків, а також рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла такого висновку.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі N 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни №3від 15травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1ст. 204 СК України.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей.

При вирішенні спору слід врахувати роз`яснення, викладені в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Як видно з матеріалів справи позивачка є пенсіонеркою, та отримує пенсію за віком, сума якої за період з з 01.04.2021 року по 30.09.2021 року складає 16092,24грн., та є непрацездатною особою у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач ОСОБА_2 є сином позивачки ОСОБА_1 , який досяг повноліття та є працездатною особою.

Відповідач ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , від шлюбу мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має діагноз: вроджена вентрикуломегалія правого латерального шлуночка, гідроцефалія, у зв`язку з чим потребує постійного лікування та значних матеріальних витрат (а.с.36)

Позивачка ОСОБА_1 має дочку ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахувавши, що позивач є одинокою людиною, інших доходів окрім пенсії немає, розмір якої є невеликим, дійшов обгрунтованого висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу непрацездатній матері, підстав для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивачки немає, однак суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідач має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який хворіє і потребує матеріальних витрат та наявність у позивача ще однієї дитини ОСОБА_5 , яка працює та має можливість надавати матеріальну допомогу матері ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, зміні рішення суду в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання непрацездатної матері, зменшившии цей розмір з 1/4 до 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2022 року змінити в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання непрацездатної матері, зменшившии цей розмір з 1/4 до 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 03 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: