Номер провадження: 22-ц/813/1881/22
Справа № 492/10/20
Головуючий у першій інстанції Варгаракі С. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 12 жовтня 2020року, постановленого під головуванням судді Варгаракі С.М.,повний текст рішення складений 12 жовтня 2020 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, виконавчого комітету Веселокутської сільської ради Арцизького району Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, виконавчого комітету Веселокутської сільської ради Арцизького району Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- встановити факт належності ОСОБА_3 сертифікату на право на земельну частку (пай);

- встановити факт, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті мати ОСОБА_3 ;

- визнати право власності за ОСОБА_4 на земельну частку (пай).

В обґрунтування свого позову зазначила, що після смерті матері залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки (пай), розміром 8 га із земель СВК «Первомайське» с. Веселий Кут Арцизького району Одеської області, відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД № 0288063 від 10.08.1997 року.

Позивачка є спадкоємцем зазначеного майна, однак при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того, наявні розбіжності в написані по батькові померлої в свідоцтві про її смерть та в сертифікаті на земельну частку (пай), а саме в сертифікаті на земельну частку (пай) по батькові померлої зазначено « ОСОБА_5 », а в свідоцтві про смерть по батькові померлої зазначено « ОСОБА_6 ».

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 12 жовтня 2020року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що викладені у рішенні суду висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

Відзиву до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

У зв`язку з затвердженням порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізацію районних державних адміністрацій, у хвалою Одеського апеляційного суду від 23.02.2022 року залучено правонаступника Арцизької районної державної адміністрації Одеської області - Болградську районну державну адміністрацію. Залучено правонаступника виконавчого комітету Веселокутської сільської ради Арцизького району Одеської області - Теплицьку сільську раду (а.с. 243 т. 1).

Від Теплицької сільської ради Веселокутського старостинського округу до суду надійшло клопотання, в якому заявник зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу розглянути за їх відсутності (а.с. 191 т. 1).

Учасники справи про призначене судове засідання на 26 жовтня 2022 року були сповіщені належним чином у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 32-39 т. 2).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає не в повній мірі, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд першої інстанції виходив з того, що доказів належності ОСОБА_3 сертифікату на право на земельну частку (пай) позивачкою суду не надано.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 06.11.2018 року (а.с. 15, 73 т. 1).

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишила заповіт на ім`я ОСОБА_2 - позивачки по справі, посвідчений секретарем виконкому Веселокутської сільської ради Арцизького району Одеської області 22.11.200 року, який на день смерті ОСОБА_3 не змінювався та не скасовувався (а.с. 13 т. 1).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 13.04.2018 року, ОСОБА_7 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її матір`ю вказана ОСОБА_3 (а.с. 11, 68 т. 1).

Внаслідок реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила своє дошлюбне прізвище на наявне « ОСОБА_8 », що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 12, 69 т.1).

З відповіді Арцизької районної державної адміністрації Одеської області № 01-22/1468 від 14.08.2019 року вбачається, що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 02-1 значиться сертифікат на земельну частку (пай) ОД № 0288063, зареєстрований та виданий 10.08.1997 року на ім`я « ОСОБА_3 », видати дублікат сертифікату не має можливості, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду (а.с. 16 т. 1).

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55481472 від 15.03.2019 року, інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 59391875 від 12.02.2020 року, № 55471371 від 15.03.2019 року (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та № 59391894 від 12.02.2020 року, № 55481387 від 15.03.2019 року (заповіти/спадкові договори), виданих Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , відкрита спадкова справа № 118/2019, спадкоємцем за законом є донька ОСОБА_2 , свідоцтва про право на спадщину не видавалось (а.с. 39, 44-46, 74-77 т. 1).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 397/02-14 від 15.03.2019 року, виданою Арцизькою районною державною нотаріальною конторою Одеської області, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), у зв`язку з пропущенням строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 38 т. 1).

Щодо позовних вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, суд приходить наступного висновку.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 194 т. 1).

З архівної довідки, виданої Арцизьскою міською радою Одеської області вбачається, що ОСОБА_10 працювала дояркою з 1959 року в радгоспу «Первомайський» (а.с. 199-200 т. 1).

Колегія суддів також звертає увагу на те, що в даній архівній довідці, по батькові ОСОБА_11 записана і як ОСОБА_5 , і як ОСОБА_12 , а також ОСОБА_13 .

СГВК «Первомайське» є правонаступником Радгоспу «Первомайський» (а.с. 201 т. 1).

Загальними зборами колективу СГП «Первомайське» 18.02.1997 року затверджено список пайовиків, які мають право на земельну частку пай (а.с. 203-205 т. 1).

Згідно зі списком, доданим до протоколу загальних зборів в список пенсіонерів с. Веселий Кут, як пайовик, який має право на отримання частки (паю) земельної ділянки за № 135 зазначена ОСОБА_3 (а.с. 212 т. 1).

Відповідно до довідки, виданої Веселокутської сільської ради ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с. 72 т. 1).

З довідки, виданої Теплицькою сільською радою Веселокутського старостинського округу вбачається, що в с. Веселий Кут проживала ОСОБА_3 , одночасно зазначаючи про те, що на території с. Веселий Кут ані ОСОБА_3 , ані ОСОБА_3 ніколи не проживали (а.с. 197 т. 1).

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що на території с. Веселий Кут проживала та була зареєстрована ОСОБА_3 , яка отримала сертифікат на земельну частку, як колишній член радгоспу «Первомайське», яка постійно проживала на території с. Веселий Кут, що також підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки, яка народилась в с. Веселий Кут, копією заповіту, посвідченого секретарем сільської ради с. Веселий Кут, а також письмовими поясненнями свідків, наданих до суду апеляційної інстанції.

За наведених підстав, колегія суддів приходить висновку про те, що сертифікат на земельну частку (пай) ОД № 0288063, зареєстрований та виданий 10.08.1997 року на ім`я « ОСОБА_3 », належить ОСОБА_3 .

Щодо позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, суд приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, суд першої інстанції виходив з того, що не знайшло свого підтвердження те, що позивачка, взагалі прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , а твердження позивачки про те, що вона фактично вступила у володіння спадковим майном померлої матері взагалі не відповідає дійсності.

Однак, колегія суддів з таким висновком не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

У п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначено, що правила Книги шостої ЦК України (щодо спадкування) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

За змістом зазначеного припису відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до 01 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , після її смерті відкрилась спадщина, строк на прийняття якої закінчився ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто до 01 січня 2004 року.

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963 року.

Згідно вимог ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 529 ЦК УРСР передбачає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Частиною 1 статті 549 ЦК УРСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні, відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР бути здійснені на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Суд першої інстанції розглядаючи справу вийшов за межи позовних вимог, а саме, позов позивача був заявлений за нормами ЦК України в редакції 2004 року, позовні вимоги зводились до встановлення факту проживання спадкоємця та спадкодавця у відповідності до ст. 1268 ЦК України (в редакції 2004 року), однак суд відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку про те, що позивачка взагалі не прийняла спадщину у відповідності до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), з чим колегія суддів не погоджується за тих підстав, що цей висновок є передчасним.

Заявляючи позовні вимоги про постійне проживання з матір`ю, що передбачено ст. 1268 ЦК України (в редакції 2014 року), як прийняття спадщини, позивач обрала не ефективний спосіб захисту, з тих підстав, що ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), передбачено фактично втеплення в управління або володіння спадковим майном, тобто здійснення будь-яких дій на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини.

За таких підстав колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог, однак з інших підстав, а саме з підстав не ефективно обраного способу захисту.

В зв`язку з чим, колегія суддів приходить висновку, що рішення суду в частині встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності підлягає зміні з відмовою в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених в цій постанові.

Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких підстав, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про встановлення факту належності правоустановчого документу підлягає скасуванню, з підстав викладених вище, а рішення суду в частині встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності підлягає зміні в частині його мотивування, оскільки не в повній мірі відповідає нормам законодавства.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 12 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про встановлення факту належності правоустановчого документу - скасувати.

Прийняти постанову, якою встановити факт що сертифікат на земельну частку (пай) ОД № 0288063, зареєстрований та виданий 10.08.1997 року Арцизькою районною державною адміністрацією Одеської області на ім`я « ОСОБА_3 », належить ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 12 жовтня 2020 року в частині встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності - змінити, в частині його мотивування, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 07 листопада 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

_______________________________________ С.М. Сегеда