Провадження № 2-з/161/12/22
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

07 листопада 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого-судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Октисюк С.В.

вивчивши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Кобилинського Андрія Олексійовича про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, -

в с т а н о в и в :

04 листопада 2022 року представник заявника ОСОБА_2 адвокат Кобилинський А.О. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви.

Свою заяву мотивує тим, що має намір звернутись до суду з позовною вимогою до ОСОБА_3 про визначення частки в спільному майні подружжя. Вказує, що з ОСОБА_3 заявник ОСОБА_2 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з початку 2020 року. На той час попередній шлюб ОСОБА_3 з ОСОБА_4 був розірваний відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 11.09.2019 року. Шлюб між заявником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано 24 вересня 2021 року. За період спільного проживання та перебування в шлюбі сторонами набуто квартиру АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на ім`я ОСОБА_3 . Також вказує, що дана заява подана з метою запобігання реалізації частки заявника у квартирі АДРЕСА_1 , адже рішенням Луцького міськрайонного суду від 11.10.2021 року в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1000 г розташованої в с. Липини Луцького району, Волинської області, кадастровий номер :01:001:0319 та на Ѕ частину об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 412403 (чотириста дванадцять тисяч чотириста три) гривні 00 копійки, як грошову компенсацію Ѕ вартості автомобілів «Nissan X-Trail», 2015 року випуску, № кузова НОМЕР_1 та «Lexus CT 200H», 2014 року випуску, № кузова НОМЕР_2 . Дане рішення набрало законної сили.

Вказує, що в провадженні другого відділу ДВС м. Луцька ЗМУМЮ (м. Львів) перебуває на виконанні виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_3 коштів в сумі 412 403 грн, у зв`язку з цим накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_3 . Вказує, що в ході примусового виконання виконавець може реалізувати будь-яке належне боржнику ОСОБА_3 , як нерухомість в с. Липини Луцького району Волинської області згідно рішення суду, так і набуту ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , оскільки квартира зареєстрована на ОСОБА_3 . При цьому, може бути реалізована Ѕ частина, яка належна ОСОБА_5 .

З урахуванням вищевикладеного, просить вжити заходів забезпечення позову до подання позовної заяви про визначення частки в спільному майні подружжя, шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження будь-яким способом нерухомого майна Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 .

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести в майбутньому до утруднення виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали заяви прийшов до висновку, що подана заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Частинами першою-другою статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову. При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 700/720/17 (провадження № 61-1995 св 20) Верховний Суд дійшов висновку, що «вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, заявник просить забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження будь-яким способом нерухомого майна Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 . При цьому представник заявника вказує, що на примусовому виконанні у другому відділу ДВС м. Луцька ЗМУМЮ (м. Львів) перебуває виконавче провадження в межах якого накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_3 (особа, яка може отримати статус учасника справи). Отже по суті, вимоги заяви про забезпечення позову зводяться до заборони державному виконавцю вчиняти дії щодо нерухомого майна боржника ОСОБА_3 що фактично є втручанням у діяльність органів державної виконавчої служби. Отже, забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження будь-яким способом нерухомого майна Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 може порушувати права третіх осіб та надає перевагу позиції заявника (в подальшому у разі звернення з позовом до суду позивача), ще до моменту вирішення справи по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Заявником та її представником не доведено у заяві про забезпечення позову, та матеріалах справи не міститься жодних доказів того, що особа, яка може отримати статус учасника справи ОСОБА_3 може реалізувати належне йому нерухоме майно.

Обставини, які зазначає заявник в заяві про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви не може свідчити про фактичну можливість реалізувати ОСОБА_3 належне йому майно. Жодними доказами цю обставину заявником не підтверджено, а тому, не доведено реальну імовірність ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі.

З врахуванням викладеного, в задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду - слід відмовити.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Кобилинського Андрія Олексійовича про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту ухвали 07 листопада 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк