Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 2/711/2300/22
Справа № 711/5486/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2022 року суддя Придніпровського районного чуду м. Черкаси Демчик Р.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державна установа «Черкаський слідчий ізолятор», Міністерство юстиції України про відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1 (місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся в суд з позовом до Державної казначейської служби України (місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна,6), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державна установа «Черкаський слідчий ізолятор» (місце знаходження: м. Черкаси, вул. Благовісна,234), Міністерство юстиції України (місце знаходження: 01001, м. Київ. вул. Архітектора Городецьго, 13) про відшкодування моральної шкоди.

Просить стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 3 000 000 грн. моральної шкоди.

Позов обґрунтовує тим, що під час перебування у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», працівниками цієї установи йому не було забезпечено необхідне діагностування та лікування, а медичну допомогу надано без додержання медичних стандартів.

Позивач вважає, що бездіяльність посадових осіб ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», яка полягає у ненаданні йому належної, своєчасної та доступної медичної допомоги під час тримання під вартою у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» призвело до ампутації правої та лівої нижньої кінцівки вище колін. Позивач наголошує, що незважаючи на його численні звернення до начальника ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» та начальника медичної частини, останні не забезпечили його належним обстеженням та лікуванням в умовах слідчого ізолятора.

Бездіяльність керівництва ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» як уповноваженого органу у вказаних правовідносинах свідчить не лише про те, що воно не дотримувалось конституційних положень та покладених на них державою обов`язків, а, взагалі, їх ігнорувало. Тим самим, як державний орган, воно не сприяло зміцненню авторитету держави як у міжнародній формі, так і у її відношенні до своїх громадян, реалізації їх конституційних прав і свобод. Допущені керівництвом ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» як державним органом прояви байдужості, що призвело до виникнення у позивача відчуття приниження людської та громадської гідності, до втрати віри у можливість захисту з боку держави, гарантування йому безпеки, захищеності, залишення його на одинці, у той час, коли він потребував невідкладної медичної допомоги, у зв`язку з тяжким захворюванням ( хвороба Бергера ), що призвело до його глибоких моральних та психологічних страждань.

Згідно статті 56 Конституції України, на яку посилається позивач як підставу позовних вимог, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Аналогічне положення міститься у статті 1173 ЦК України, яка визначає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також їх посадовими чи службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів чи посадових осіб.

До суб`єктів відповідальності згідно з нормами статі 1173 ЦК України належать органи державної влади і управління, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління, їх виконавчі органи, або службові особи вказаних державних органів.

Основними ознаками органів державної влади є: органи держаної влади є складовою апарату (механізму) держави, уповноважені на здійснення завдань держави, наділені повноваженнями від імені держави (державно-владними повноваженнями). Наявність державно-владних повноважень відокремлює органи державної влади від інших державних установ, які також утворюються державою для здійснення завдань і функцій держави, але, на відміну від органів державної влади, не наділяються владними повноваженнями. Органи державної влади є складовою частиною державного апарату - системи органів та осіб, які наділяються певними правами та обов`язками щодо реалізації державної влади.

Так, відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У Рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (SokurenkoandStrygun v. Ukraine) від 20 липня 2006 року, заяви № 29458/04 та № 29465/04, Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

На підставі зазначеного можна виокремити такі складові поняття «суд, встановлений законом», як: інституційна, процесуальна та компетенційна. При цьому порушення будь-якої із цих складових визнається фундаментальним порушенням права на справедливий судовий розгляд у практиці ЄСПЛ, що, як правило, тягне за собою скасування судового рішення у справі.

Так, компетенційна складова відбиває, з одного боку, правильне застосування правил юрисдикції, а з іншого використання судом при розгляді та вирішенні справ виключно повноважень, передбачених процесуальним законодавством. Суд має дотримуватися норм законодавства щодо правил предметної і суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції. Тобто, суд, який розглядає справу, повинен бути належним з точки зору наявності у нього повноважень на розгляд конкретної справи.

Частиною 2 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Пунктом 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред`являються до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем їх проживання або за зареєстрованому у встановленому законом порядку місцем їх перебування; до юридичної особи за її місцезнаходженням.

Враховуючи те, що позивач вважає що бездіяльністю ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», яка полягає у ненаданні йому належної, своєчасної та доступної медичної допомоги під час тримання під вартою у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим йому було завдано моральної шкоди суддя приходить до висновку про те, що вказана позовна заява повинна бути подана до місцевого суду за місцезнаходження відповідача - Державної казначейської служби України

Місцезнаходженням Державної казначейської служби України є м. Київ, вул. Бастіонна,6, що відноситься до територіальної підсудності Печерського районного суду м. Києва.

Тому, враховуючи наведені обстави, суд вважає, що дана позовна заява не підсудна Придніпровському районному суду м. Черкаси.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне, відповідно до п. 1 ч.1 ст.31 ЦПК України, направити справу до Печерського районного суду м. Києва для розгляду її за підсудністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. 116 ЦПК України,-

ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державна установа «Черкаський слідчий ізолятор», Міністерство юстиції України про відшкодування моральної шкоди передати для розгляду за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області.

Суддя: Р. В. Демчик