ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м.Суми

Справа №580/2603/18

Номер провадження 22-ц/816/766/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Савенецької-Фурс Тетяни Володимирівни

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 06 червня 2022 року, в складі судді Стеценка В.А., ухвалене у м. Лебедин, повний текст якого складено 14 червня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 13.11.2018 року і до досягнення нею 23-х років.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час цього шлюбу в них народилась дочка ОСОБА_3 . До повноліття ОСОБА_3 з відповідача на користь позивачки стягувалися аліменти на утримання дочки. З 01.09.2017 року ОСОБА_3 навчається за контрактом на денній формі навчання міжнародно-правового факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. У зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, оскільки вартість навчання становить 25 900 грн на рік, вартість проживання в гуртожитку - 5 720 грн на рік, вартість електроенергії 35 грн на місяць, а вартість інтернету - 50 грн на місяць, вартість приїзду додому - 800 грн на місяць.Крім цього дочка потребує коштів на харчування, одяг, взуття, навчальне приладдя, книжки, посібники, іншу навчальну літературу, відпочинок та оздоровлення.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 06 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 13.11.2018 року до закінчення дочкою навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп. на користь держави.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Савенецької-Фурс Т.В., звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись нанеповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи,неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, щосуд при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки не врахував факт відсутності у відповідача постійних доходів за період часу з 1 кварталу 2018 року по ІІ квартал 2021 року, а так само відсутність рухомого та нерухомого майна. Також зазначає, що через позивачку не має можливості влаштуватись на постійну роботу водієм, оскільки за заявою позивачки були винесені постанови державного виконавця, якими встановлювались тимчасові обмеження боржника ( ОСОБА_2 ) у праві керування транспортними засобами. Стверджує, що позивачка заволоділа усім майном, що було придбане у шлюбі ( квартирою, будинком, автомобілем), а його шляхом обману спонукала після розірвання шлюбу виплачувати кредит в розмірі 52000,00 грн, який був витрачений на придбання будинку, що відійшов позивачці, внаслідок чого у нього виникла заборгованість і виконавчою службою накладено штраф.

Окрім того, не було враховано наявність у платника аліментів інших дітей, а саме: дочки від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від шлюбу з ОСОБА_6 , яка на даний час перебуває у декретній відпустці, тобто перебуває на його утриманні, а також непрацездатний батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Звертає увагу на те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження обставин щодо навчання дочки у 2019- 2022 роках, оплат витрат на навчання та інших оплачуваних витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, вважаючи, що підстав для скасування судового рішення немає.

Зазначає, що апелянт неодноразово посилається на неможливість сплачувати аліменти на утримання їхньої повнолітньої дочки, яка продовжує навчання , із-за відсутності постійної роботи. Поряд із цим у своїх зверненнях відповідач зазначає чимале коло утриманців, що на її думку доводить те, що відповідач має роботу, але приховує інформацію про місце роботи та отримані доходи, а тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на повнолітню дочку у визначеному судом розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи та судом встановлено,що сторони по справі є батьками повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Згідно будинкової книги ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 10-11).

01 вересня 2017 року між Національним юридичним університетом ім. Я. Мудрого та ОСОБА_9 для ОСОБА_3 був укладений договір № 07 про навчання останньої на денній формі строком на чотири роки за ступенем бакалавра за спеціальністю 293 «Міжнародне право». Відповідно до цього договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 103600 грн, а за кожен календарний рік окремо - 25900 грн (а.с.12).

Згідно довідки Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого від 16.07.2018 ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу 1мп групи денного Міжнародно-правового факультету (а.с.14).

Матеріали справи містять квитанції, надані позивачкою, про сплатукоштів за навчання та за проживання у гуртожитку ( а.с. 16-17).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з урахуванням наданих сторонами доказів, дійшов висновку про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 13.11.2018 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Проте повністю з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

При цьому, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Отже, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен врахувати всі джерела, що утворюють дохід сторін, обов`язок обох батьків з надання відповідної допомоги та спроможність останніх її надавати.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Разом з тим, суд першої інстанції, визначаючи аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки у розмірі 3000 грн, не в повній мірі врахував обставини, що мають істотне значення, а саме перебування у відповідача на утриманні малолітньої дитини від іншого шлюбу дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1, а.с. 50), а також те, що з відповідача у примусовому порядку стягуються аліменти на користь позивача на утримування дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1, а.с.94-96), тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про щодо неврахуванням судом обставини потреби повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявності на утриманні двох малолітніх дітей заслуговують на увагу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, всупереч вищезазначених норм закону, не надала суду достатніх доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дочки потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням саме у розмірі, зазначеному у позовній заяві.

Так, позивачем, як такий же платник аліментів не надала доказів про свої доходи та про доходи відповідача, які б вказували про можливість останнього сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 3000 грн.

З урахуванням часу звернення до суду при визначенні розміру аліментів колегія суддів бере до уваги передбачений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на працездатну особу, який з 01 липня 2018 року становить 1841 грн, а також враховує рівність обов`язку як матері, так і батька надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, тому присудження до стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1000 грн, на переконання колегії суддів, буде достатнім та не поставить відповідача в скрутне майнове становище.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, шляхом їх зменшення до 1000 грн.

У відповідності до положень ч. 9 ст. 141 ЦПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, оскільки спір виник щодо порушення права позивача з боку відповідача щодо ненадання матеріальної допомоги повнолітній дочці на період навчання, то колегія суддів покладає на відповідача ОСОБА_2 витрати понесені ним на оплату судового збору при подачі апеляційної скарги.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Савенецької-Фурс Тетяни Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 06 червня 2022 року в частині визначення розміру аліментів змінити, зменшивши їх щомісячний розмір з 3000 грн до 1000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина