Справа № 683/3620/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Цішковського В.А.

з участю: секретаря Васічевої О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Старокостянтинів цивільну справу №683/3620/21, номер провадження 2/683/274/2022 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 і просить, а саме: визнати незаконним та скасувати протокольне рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України за № 11 від 18.04.2019 року в частині зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України; визнати незаконним та скасувати Наказ командира військової частини від 18.04.2019 року «Про оголошення рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2019 року» № НОМЕР_2 ; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії військової частини поновити його разом зі складом сім`ї у складі 3 (трьох) осіб, в тому числі його, на обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, в загальній черзі у списку станом на 18.04.2019 року зі збереженням часу перебування на обліку з 16.08.2005 року в загальній черзі.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2018 року за № 214 його звільнено з військової служби у запас за пп. «к» п. 2 ч. 5 ст. 26 (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рапорту ОСОБА_1 , 16.08.2005 року останнього було зараховано на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 зі складом сім`ї 3 особи. Однак, рішенням засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2019 року, яке оформлено протоколом №11, ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку. Підставою для прийняття такого рішення слугував п. 19 Розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 року. Станом на момент його звільнення вислуга років у Збройних Силах України складала в календарному обчислені 25 років 05 місяців 28 днів, пільгова вислуга - 05 місяців 14 днів.

Позивач вважає, що такі дії відповідача по справі є протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06.12.2021 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали надав відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. Вимоги позивача, військова частина НОМЕР_1 не визнає, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не надав суду необхідних належних допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Крім того не надав доказів порушення права на поновлення позивача та членів його сім`ї на квартирному обліку. Представник посилається на законність прийнятого рішення про зняття позивача з квартирного обліку з підстав визначених у пункту 19 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 06 вересня 2018 року за №1020/32472.

Таким чином, необхідно відмовити позивачу в задоволенні цього позову в повному обсязі, оскільки станом на 28.09.2018 року (момент звільнення позивача з військової служби) законодавством не передбачалося залишення на квартирному обліку військовослужбовців при звільненні з військової служби за власним бажанням.

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Судом встановлено, що 28.09.2018 року наказом (по особовому складу) командира військової частини НОМЕР_1 № 29-РС сержанта ОСОБА_1 , звільнено з військової служби y запас за пп. «к» п. 2 ч. 5 ст. 26 (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , усіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вислуга років ОСОБА_1 у Збройних силах України складає в календарному обчислені 25 років 05 місяців 28 днів, пільгова вислуга - 05 місяців 14 днів, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 214 від 28.09.2018 року.

Як, вбачається із витягу з протоколу № 11 від 18.04.2019 року, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 18.04.2019 року та витягом з наказу командиром військової частини НОМЕР_1 за № 108 АГД від квітня 2019 року «Про оголошення рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2019 року», ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із звільненням з військової служби у запас відповідно до пп. «к» п. 2 ч. 5 ст. 26 (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно пенсійного посвідчення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсіонер за вислугу років довічно.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац 4 ч. 1 ст. 12 вказаного закону).
Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 37 ЖК України,облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.
Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст. 38 ЖК України встановлюється цим Кодексом та законодавством України.
Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року №470 були затверджені Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.
Згідно п.10 цих Правил громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 року було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей (п.1 Порядку, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно п. 3 даного Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством (п. 30 Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п. 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 року.
ОСОБА_1 має вислугу на військовій службі в календарному обчислені 25 років 05 місяців 28 днів, пільгова вислуга - 05 місяців 14 днів та перебував на квартирному обліку для поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_1 з 16.08.2005 року по 18.04.2019 року разом із членами сім`ї у складі 3 (трьох) осіб. Звільнений сержант ОСОБА_1 в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, тобто не за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, має необхідну вислугу років, що дає право на пенсійне забезпечення.
Системний аналіз зазначених обставин по справі з урахуванням положень викладеного вище законодавства, свідчить про те, що підстави для зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку були відсутні.
Посилання представника відповідача на п. 19 розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 06.09.2018 року за №1020/32472, не заслуговують на увагу з наступних підстав.
Так, дійсно згідно п. 19 розділу VI зазначеної Інструкції на обліку залишаються військовослужбовці, у тому числі, які виключені зі списків особового складу військових частин, та члени їх сімей у разі: відрядження до державних органів, підприємств, організацій, установ (у тому числі до військових прокуратур), а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі; направлення до інших держав для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки у складі національних контингентів або національного персоналу, а також закордонних дипломатичних установ України; направлення на навчання до військових навчальних закладів (на весь період навчання); направлення військовослужбовця на лікування (реабілітацію) внаслідок поранень (контузії) або через хворобу; захоплення в полон або заручником; визнання особи безвісти відсутньою (до визнання її померлою).
В такій редакції п. 19 розділу VI Інструкції діє з 31.07.2018 року на підставі наказу Міністерства Оборони України № 308 від 31.07.2018 року «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями».
Фактично без внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 року, - нормативних актів вищої юридичної сили, внаслідок іншого їх тлумачення Інструкцією звужено зміст та обсяг існуючих прав і свобод військовослужбовців.
Забезпечення військовослужбовців належним житлом за безперервну військову службу є певною соціальною допомогою, підтримкою, додатком до основних джерел існування і спрямовані на реалізацію конституційного права кожного громадянина на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48 Конституції України). Таким чином, при вступі на службу позивачу було державою гарантоване певне забезпечення і компенсації, які фінансуються із бюджету. Зупинення або звуження змісту і обсягу гарантованих Конституційних соціальних прав є недопустимим і не повинні погіршувати становище особи, а тому позивач має право на поліпшення житлових умов за рахунок фондів Міністерства оборони України.
Крім того, зазначені положення Інструкції суперечать нормами ЖК України, зокрема ст. 37 цього Кодексу, яка передбачає право працівників, які залишили роботу (службу) на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію залишатися на квартирному обліку нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами.
Отже, військовослужбовець у разі звільнення з військової служби має право залишатись на квартирному обліку при наявності вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення.
Таким чином, ОСОБА_1 має право після звільнення зі служби перебувати на квартирному обліку разом із членами своєї сім`ї у військовій частині НОМЕР_1 за місцем проживання (реєстрації), тому зняття їх рішенням житлової комісії від 18.04.2019 року з обліку, порушено їх право на одержання житла, передбачене Конституцією України.
За таких обставин, позов про скасування протокольного рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 11 від 18.04.2019 року в частині зняття з квартирного обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, сержанта ОСОБА_1 зі складом сім`ї 3 (три) особи та поновлення його на квартирному обліку, підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасувати Наказ командира військової частини від 18.04.2019 року «Про оголошення рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2019 року» № НОМЕР_2 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Так, згідно ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задоволення позовної заяви в частині про визнання незаконним та скасувати Наказ командира військової частини від 18.04.2019 року «Про оголошення рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 18.04.2019 року» № НОМЕР_2 , не призведе до поновлення прав позивача, а отже, такі вимоги не є ефективним способом захисту права, яке потребуватиме додаткових засобі судового захисту, тобто повторного звернення до суду.

Зважаючи на зазначене, у задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити саме з цих підстав.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі стягуються з відповідача на користь держави, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 264, 265, 279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати протокольне рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України за № 11 від 18.04.2019 року в частині зняття з ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії військової частини поновити ОСОБА_1 разом зі складом сім`ї у складі 3 (трьох) осіб, в тому числі його, на обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, в загальній черзі у списку станом на 18.04.2019 року зі збереженням часу перебування на обліку з 16.08.2005 року в загальній черзі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2 724 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , місце знаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Суддя: