Справа № 346/3703/22
Провадження № 2/346/1427/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 р.м. Коломия Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Валігурська Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини -

в с т а н о в и в:

І. Виклад позиції позивача.

12.09.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їхньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, просить стягнути в її користь судові витрати, які складаються із сплати 2500 гривень за правову допомогу.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 26.02.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . У шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що у неї з відповідачем не склалися нормальні сімейні відносини, відповідач матеріально сім`ю належним чином не забезпечує та у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. На даний час витрати на утримання дочки значно збільшились, оскільки подорожчали продукти харчування, одяг, шкільні та побутові речі, дочка росте, потребує покращеного харчування для забезпечення нормального рівня життя. Їй важко самостійно матеріально утримувати дочку, що є підставою для звернення з вказаним позовом до суду. Вказує на те, що відповідач працевлаштований на заводі «Ліоні», звідки отримує офіційні доходи. На її думку стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подавав.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

ІІ. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Позивач ОСОБА_1 разом з позовною заявою подала заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку із терміновим виїздом за межі України. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду заяву, в якій не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача 2000 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, з?ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.

Із свідоцтва про шлюб від 26.02.2010 року серія НОМЕР_1 , виданого виконкомом Сопівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що 26.02.2010 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено шлюб, про що складено актовий запис №04. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини: « ОСОБА_4 ».

Від вказаного шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження від 02.06.2010 року серії НОМЕР_2 , видане виконавчим комітетом Сопівської сільської ради Коломийського району). Батьками дитини вказані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2

ІV. Оцінка Суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно ст. ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини.

За приписами ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Досліджені судом докази свідчать, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівній мірі несуть відповідальність за матеріальне забезпечення своєї дитини і саме вони зобов?язані забезпечити малолітній ОСОБА_3 рівень життя необхідний для достатнього розвитку.

З врахуванням всіх обставин справи, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 має можливість утримувати свою дитину в обсязі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, будь-яких належних доказів протилежного суду не надав, жодних заперечень, обґрунтованих належними та допустимими доказами, що ставили б під сумнів позицію позивача, не наводив. Позицію відповідача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій суму суд до уваги не приймає, оскліьки за правилами ч. 3 ст. 181 СК України саме позивач визначає можливий спосіб стягнення аліментів. За вказаних обставин і з урахуванням того, що обов`язок утримання дітей є рівнозначним як для матері, так і для батька, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а розмір аліментів може бути визначений судом у відсотковому відношенні, а саме у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, що повністю узгоджується з вищенаведеними нормами Сімейного кодексу України і не будуть непомірним тягарем для відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно вимог ст. 191 СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 12.09.2022 року.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

V. Заходи забезпечення позову (заяви).

Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, з урахуванням того, що остання звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 992,40 гривень.

Оцінюючи вимогу позивача щодо стягнення на її користь 2500 гривень в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 21.10.2021 року у справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має врахувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.04.2021року №757/60277/18-ц.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу позивачем подано договір про надання правової допомоги №08/08/22 від 31.08.2022 року укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Бежуком С.М.; квитанцію серії ААІ №458210 на суму 2500 гривень; акт приймання-передачі наданих послуг №2 від 06.09.2022 року, згідно якого на підставі договору про надання правової допомоги №08/08/22 від 31.08.2022 року були надані наступні послуги по підготовці позовної заяви про стягнення аліментів: 500 гривень (1 година) попереднє вивчення матеріалів, що стосуються справи; 500 гривень (1 година) опрацювання законодавства та судової практики у спірних правовідносинах; 500 гривень (1 година) формування правової позиції в справі; 1000 гривень (2 години) складання позовної заяви.

З урахуванням вищенаведеного, суд, приходить до висновку, що сума в розмірі 2500 гривень на відшкодування витрат є співмірною з обсягом заявлених позовних вимог та в подальшому задоволених судом, заперечень проти якого відповідачем заявлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-182, 183, 191 СК України, ст. ст. 81, 137, 141, 263-265, 268, 279, 430ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, почавши стягнення з 12.09.2022 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в рахунок відшкодування судового збору 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Л.В. Валігурська