Провадження № 2/344/889/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Герлан Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про зобов`язання відновити залишок грошових коштів на банківському рахунку та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що 21/03/2021 ПрАТ «ВФ Україна» повідомило позивача про те, що її телефонний номер прив`язано до іншої сім-карти. Надалі відповідач повідомив позивача, що вона не є клієнтом відповідача, оскільки номер прив`язано до іншої сім-карти, операції по картках заблоковано. Потім з картки, що перебувала в користуванні позивача здійснено фінансові послуги на суму 24000 гривень. На час початку використання третіми особами картки, що перебувала в користуванні позивача залишок складав -241,04 гривень. Позивач просила суд зобов`язати відповідача відновити залишок коштів на рахунку НОМЕР_1 позивача до -241,04 гривень, зобов`язати відповідача відновити залишок коштів на картці «Юніора» № НОМЕР_2 до стану, в якому він перебував до 20/03/2021 та стягнути з відповідача 10000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов та надала перед судом пояснення про те, що 21/03/2021 ПрАТ «ВФ Україна» повідомило позивача про те, що її телефонний номер прив`язано до іншої сім-карти. Надалі відповідач повідомив позивача, що вона не є клієнтом відповідача, оскільки номер прив`язано до іншої сім-карти, операції по картках заблоковано. Потім з картки, що перебувала в користуванні позивача здійснено фінансові послуги на суму 24000 гривень; позивач звернулась в поліцію; зламали «Приват-24», підняли ліміти. Також позивач надала передсудом пояснення про те, що обраний нею адвокат не прибув в судове засідання та вона прийматиме участь в судовому засіданні самостійно.

В судовому засіданні представник відповідача надала перед судом пояснення про те, що будь-яких прав позивача відповідачем не порушено, відповідальність за передання інформації за карткою позивача несе позивач; позивач зобов`язана зберігати в таємниці таємну інформацію, але вона не виконала свого обов`язку; її відносини з іншим банком не впливають на відносини з відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Сторони не заперечили перед судом обставину здійснення користування позивачкою двома рахунками у відповідача з реквізитами, що вказані в позові.

Отже обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні позивач надала перед судом пояснення про те, що було зламано програмний комплекс «Приват-24».

Однак позивач не довела перед судом будь-якими доказами, що було зламано програмний комплекс «Приват-24».

Відповідні пояснення позивача є надуманими нею, оскільки за іншими ж поясненнями позивача доступ до банківських карткових послуг було отримано третьою особою у спосіб поєднання номеру мобільного телефону «ВФ Україна», що перебував в користуванні позивача, а не через стороннє втручання в програмний комплекс «Приват-24».

Таким чином відповідні пояснення і висновки позивача за позовом не характеризуються юридичною вірогідністю та є неправдивими.

Проте відповідно до ч. 4 ст. 43 ЦПК України за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Отже позивачу не належить право на встановлення обставин на основі надання перед судом неправдивих пояснень.

Так само відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому позивачу також не належить право на пред`явлення позову та надання перед судом пояснень на основі припущень.

Безпосередньо за пояснення позивача за змістом позову ПрАТ «ВФ Україна» повідомило позивача про те, що було припинено користування номеру мобільного телефону за сім-картою, яка перебувала в користуванні позивача та поєднано з користуванням з іншою сім-картою. Та внаслідок таких дій в наступному здійснено доступ до картки, яка перебувала в користуванні позивача.

Таким чином позивачем безпосередньо перед судом спростовано позов до відповідача щодо зобов`язання його поновити залишок коштів на рахунках та стягнути з відповідача моральну шкоду.

Крім цього в позові позивача вказано, що до використання третіми особами карткового рахунку позивача баланс на ньому становив -241,04 гривень. Таким чином будь-яких залишків коштів позивача на відповідному рахунку не було. Тому позивачем не доведено способу поновлення залишку на рахунку за умови відсутності будь-яких залишків.

Так само в позовній заяві позивача не вказано в якому стані перебував рахунок на картці «Юніора» № НОМЕР_2 , до якого його належало б відновити.

Відповідно до ст. 129 Конституції України в якості загальної засади правосуддя проголошено обов`язковість судового рішення.

Таким чином не може бути ухвалено судове рішення, про яке заздалегідь відомо, що його не може бути виконано.

Абстрактність форми звернення позивача до суду за матеріально-правовою вимогою позивача в другому абзаці прохальної частини позовної заяви виключає можливість ухвалення судового рішення, яке б могло бути виконано в примусовому порядку за змістом засобів, що визначені Законом України «Про виконавче провадження».

По-друге, за змістом абзацу другого прохальної частини позову позивачем не вказано чітко визначеного моменту в часі, в якому перебував рахунок на картці «Юніора» № НОМЕР_2 .

Оскільки позивачем не доведено стану, в якому перебував залишок коштів на рахунку на картці «Юніора» № НОМЕР_2 , тому відсутня будь-яка можливість зобов?язати відповідача відновити відповідний рахунок до невідомого стану.

Крім цього відповідно до рішення Великої Палати Верховного Суду по справі № 127/18934/18 обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу.

Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові.

По-перше, позивачем не доведено будь-якого порушення будь-яких прав відповідача. По-друге, абстрактна форма вимоги позивача до відповідача не забезпечує будь-якого уявного позивачем порушення його права. По-третє, ухвалення судового рішення за абстрактною формою вимоги позивача до відповідача не забезпечить можливість застосування державного примусу на виконання такого рішення.

Відповідно до рішення Великої Палати Верховного Суду по справі № 127/18934/18 у тому ж випадку, якщо заявлена позовна вимога взагалі не може бути використана для захисту будь-якого права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, така вимога не може розглядатися як спосіб захисту.

Так від`ємне значення балансу на картковому рахунку фінансової установи вказує на неможливість відновлення залишку коштів, оскільки такий залишок коштів відсутній.

За змістом позову третіми особами здійснено фінансові операції в програмному засобі відповідача з використанням номеру мобільного телефону, який перебував в користуванні позивачки. Отже позивачка вказує на неправомірні дії третіх осіб, проте не зазначає правову підставу за якою відповідальність за дії позивачки та за дії третіх осіб повинна бути покладена судом саме на відповідача.

Так само і пояснення позивача про те, що вона звернулась до правоохоронного органу, однак відсутній будь-який результат такого звернення і встановлення обставин в кримінальному провадженні та ухвалення за ними вироку чи іншого судового рішення будь-яким чином не обґрунтовує позову і вказує на передчасність звернення позивача до суду з таких підстав.

Сама по собі незадоволеність позивача її діями із не збереження нею ж в таємниці інформації, що забезпечує можливість для оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» змінити поєднання сім-карти і номеру мобільного телефону не визначена законодавством України як правова підстава для покладення на відповідача майнової відповідальності.

Так в ст. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому за змістом ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже відповідач звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

До спірних відносин підлягає застосуванню саме положення ст. 1166 ЦК України, оскільки позов пред`явлено до відповідача з підстави заподіяння позивачу майнової шкоди і відшкодування пов`язаної з цим моральної шкоди.

Таким чином до спірних відносин сторін підлягає застосуванню положення ст. 1166 ЦК України, а не ст. ст. 1046, 1054, 1073 ЦК України, як це вказано в позові, оскільки позов пред`явлено до відповідача не щодо реалізації безпосередніх прав і обов`язків за договором сторін, а з підстав завдання шкоди третіми особами, відповідальність за дії яких позивач намагалась перекласти на відповідача.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Таким чином саме на позивача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок доведення перед судом закону, який порушено відповідачем.

Безпосередньо на позивача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок доведення перед судом права позивача, яке було порушено.

Однак позивачем втрачено управління мобільним номером, який, за змістом позову позивача, обслуговує «ВФ Україна», а не відповідач.

Так само позивачем не внесено в інформаційну систему відповідача інформацію про втрату позивачем контролю і управління за телефоном позивача, однак загальновідомою є обставина, що користувач банківської картки відповідача має можливість здійснити відповідну дію в програмному продукті «Приват24» та в банкоматах і кеш-машинах відповідача, а також у відділенні банківському відповідача.

Отже негативні наслідки своєї бездіяльності позивачем за змістом позову перекладено на відповідача, а також додатково пред`явлено вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Позивачем не доведено ту обставину, що відповідач порушив будь-які її права.

Тому відсутні будь-які правові підстави для стягнення будь-якої моральної шкоди з відповідача.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк ,,ПриватБанк про зобов`язання відповідача відновити залишок коштів на рахунку НОМЕР_1 позивача до -241,04 гривень, зобов`язати відповідача відновити залишок коштів на картці «Юніора» № НОМЕР_2 до стану, в якому він перебував до 20/03/2021 та стягнути з відповідача 10000 гривень моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.