Справа № 466/4181/22 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/2068/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

при секретарі Ждан К.О.

з участю представника відповідача ТзОВ «Перформенс» Катрич М.-З.-І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2022 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

22 червня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до відкриття провадження у справі, в порядку ч.2 ст.151 ЦПК України, в якій просить заборонити ТзОВ «Перформенс» здійснювати дії щодо введення в експлуатацію об`єкта нерухомості, побудованого на земельних ділянках з кадастровими номерами :06:002:0049, :06:002:0050.

Свої вимоги мотивує тим, що він проживає за адресою АДРЕСА_1 та є власником зблокованих житлових будинків. Поряд, на суміжних земельних ділянках з кадастровими номерами :06:002:0049, :06:002:0050 ведеться будівництво шестиповерхового житлового будинку по АДРЕСА_2 .

На його думку, існує ряд обставин, які свідчать про очевидну незаконність ведення такого будівництва (самочинне будівництво). З приводу вказаного питання, на його замовлення була проведена будівельно-технічна експертиза, за результатами якої було виявлено ряд порушень з боку ТзОВ «Перформенс» при здійсненні вищевказаного будівництва. Зокрема, таке не відповідає містобудівним умовам та обмеженням для проектування об`єкта будівництва, містобудівному розрахунку з техніко-економічними показниками, державним будівельним нормам і правилам.

З наведеного, на думку заявника, вбачається триваюче порушення його прав, як власника нерухомого майна, яке знаходиться поруч зазначеного будівництва, що може в майбутньому загрожувати безпеці, життю і здоров`ю, майну заявника, членів його родини, інших осіб, які перебуватимуть в момент стихійного лиха чи іншої форс-мажорної ситуації.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом заборони ТзОВ «Перформенс» здійснювати дії щодо введення в експлуатацію об`єкта нерухомості, побудованого на земельних ділянках з кадастровими номерами :06:002:0049, :06:002:0050. - відмовлено.

Ухвалу суду в апеляційному порядку 21 липня 2022 року оскаржив ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 .

Вважає ухвалу суду незаконною. Вважає висновки суду про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову помилковими, такими, що не відповідають обставинам справи. При постановленні ухвали не було досліджено документи та не перевірено докази, надані заявником щодо підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не відображено результатів оцінки доказів з наведення мотивів їх прийняття чи відмови у їх прийнятті.

Вважає необгрунтованими висновки суду першої інстанції, про те, що заявником не зазначено, які саме його законні права чи інтереси порушені з боку ТзОВ «Перформенс», оскільки в заяві вказані законні права та інтереси порушені з боку ТзОВ «Перформенс», конкретні позовні вимоги, з якими ОСОБА_2 має намір звернутись до суду, та вказана реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Окрім цього, зазначає, що суд першої інстанції не дав правової оцінки висновку експерту, де особою, попередженою про кримінальну відповідальність, обгрунтовано викладено позицію щодо порушення ТзОВ «Перформенс» будівельних норм та правил.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2022 року скасувати та прийняти нову, якою заяву ОСОБА_2 задовольнити.

05 вересня 2022 року від ТзОВ «Перформенс» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 27 червня 2022 року залишити без змін.

Звертає увагу, що скаржник в основу своєї апеляційної скарги покликається на висновок експерта, який є неповним, а отже не може вважатись достовірним та достатнім доказом. Неповнота здійснення експертного дослідження частково визнала сама експерт в абзаці третьому сторінки 15 висновку №016/22, а також експерт ОСОБА_3 не здійснювала своє дослідження на підставі проектно-кошторисної документації на будівництво об`єкта «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими комерційними приміщеннями по АДРЕСА_2 », яка пройшла експертизу, на основі якого Товариству 28.04.2021 було видано дозвіл на виконання будівельних робіт №ІУ22.

Вважає, що скаржник не довів наявність підстав та умов, визначених ч.2 ст.149 та ч.3 ст.150 ЦПК України, для вжиття обраного ним заходу забезпечення позову до пред`явлення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТзОВ «Перформенс», перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 не підлягає до задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з тих обставин, що судом не встановлено реальної загрози, за якої невжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, може призвести до утруднення, або неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до вимог чч.1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п.2 ч.1 ст.150 ЦПК визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пунктах 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З поданої 22 червня 2022 року ОСОБА_1 , представником ОСОБА_2 заяви про забезпечення позову до відкриття провадження у справі заявник зазначає, що вказане забезпечення позову не буде тотожним позовним вимогам, оскільки відповідно до вимог ч.7 ст.376 ЦПК України належним та допустимим способом захисту є зобов`язання особи, яка здійснює будівництво, тобто ТзОВ «Перформенс» () провести відповідно перебудову.

Заявник покликаючись на долучений висновок експерта №016/22 від 07.06.2022 вважає доведеним з його сторони факт порушення прав ОСОБА_2 як власника нерухомого майна, яке знаходиться поруч будівництва, яке здійснює ТзОВ «Перформенс». Заявник стверджує, що встановлені ним порушення можуть в майбутньому загрожувати безпеці, життю, здоров`ю, майну заявника, членам його родини, інших осіб, які перебуватимуть в момент стихійного лиха чи іншої форс-мажорної ситуації. Зазначив, що у разі здійснення ТзОВ «Перформенс» дій щодо введення в експлуатацію унеможливить виконання рішення суду щодо здійснення перебудови самочинних об`єктів.

Згідно правового висновоку Верховного Суду, викладеного у Постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 (провадження №61-7314св19), що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

В поданій заявником заяви про забезпечення позову, заявником не зазначено, які саме його законні права чи інтереси порушенні з боку ТзОВ «Перформенс», і з якими конкретно позовними вимогами він має намір звернутись до суду.

Також заявником ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не доведено, що між сторонами ОСОБА_2 та ТзОВ «Перфоменс» дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Як наслідок, неможливо встановити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник ОСОБА_2 , позовним вимогам.

Судом установлено, що ТзОВ «Перформенс» здійснюється будівництво на відведеній йому земельній ділянці на підставі відповідних дозвільних документів, допоки зворотне не буде встановлено судом. Згідно з ч.7 ст.376 ЦК в разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Тобто усі ризики у разі здійснення будівництва із порушенням будівельних норм покладаються на особу, що його проводить.

В той же час, висновок експерта, на який скаржник покликається в поданій апеляційній скарзі, суд не знаходить його повним та достовірним, оскільки сам експерт в висновку зазначив про відсутність доступу до новозбудованого житлового будинку по АДРЕСА_2 , а також відсутність повної проектної та дозвільної документації для його будівництва.

У зв`язку із вище викладеним, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_2 не пред`явив позов протягом десяти днів з дня звернення до суду з заявою про забезпечення позову.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, в зв"язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2022 року слід залишити без змін.

15 вересня 2022 року від ТзОВ «Перформенс» надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій останній просить стягнути з ОСОБА_2 витрати понесені ТзОВ «Перформенс» за надання останньому правової допомоги в розмірі 5000 грн, з покликанням на договір №25/08-22 про надання правової допомоги від 25 серпня 2022 року та акт прийняття-передачі наданих послуг за договором №25/08-22 про надання правової допомоги від 25 серпня 2022 року.

Згідно умов договору №25/08-22 від 25 серпня 2022 року про надання правової допомоги, такий договір укладено між адвокатом ОСОБА_4 та ТзОВ «Перформенс» з метою надання останньому правової допомоги, яка полягає у наступному:

підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 27.06.2022 по справі №446/4181/22;

представництво інтересів у Львівському апеляційному суді під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 по справі №466/4181/22 (участь в судових засіданнях.

Пунктом 2, 3 договору про надання правової допомоги перебдачено, щосторони погодили, що гонорар адвоката за надання правової допомоги , визначеної п.1.1 цього договору, що сплачується клієнтом є фіксованим і становить 5000 грн. Строк оплати гонорару адвоката: 60 календарних днів з дня набрання чинності постанови Львівського апеляційного суду у справі №466/4181/22 за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 27.06.2022 (незалежно від сумі та змісту прийнятого судом рішення).

З врахуванням наведеного, у ТзОВ «Перформенс» виник обов`язок перед адвокатом ОСОБА_4 щодо сплати гонорара адвоката в розмірі 5000 грн.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , з останнього підлягають стягненню в користь ТзОВ «Перформенс» витрати за надання правової допомоги в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 червня 2022 року залишити без змін.

Стяґнути з ОСОБА_2 в користь ТзОВ «Перформенс» 5000 грн.- витрат за надання правової допомоги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2022 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк