Провадження №2/359/679/2022
Справа №359/4109/21
РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Гірська сільська рада Бориспільського району Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтувала тим, що на підставі спільного рішення адміністрації та цехкому Центральної науково-дослідної лабораторії якості води та ґрунтів №1 від 18 березня 2009 року ОСОБА_2 було надано право тимчасово, на період роботи у відомстві, яке надало житло, зайняти житлову площу в гуртожитку Центральної науково-дослідної лабораторії якості води та ґрунтів Інституту гідротехніки і меліорації Української академії аграрних наук за адресою: АДРЕСА_1 . 01 серпня 2003 року ОСОБА_2 був виданий ордер №1-2009. На підставі цього ордеру ОСОБА_2 вселилась в надану житлову площу. 31 жовтня 2016 року ОСОБА_2 добровільно звільнила квартиру та у 2017 році переїхала на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Рішенням Гірської сільської ради Бориспільського району №810-43-УП від 21 вересня 2017 року був затверджений акт приймання-передачі житлового фонду у комунальну власність, згідно з яким вказаний гуртожиток був переданий до комунальної власності територіальної громади с. Гора Бориспільського району. Крім цього, було змінено поштову адресу гуртожитку з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_2 . В подальшому, рішенням виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району №78 від 16 липня 2019 року ОСОБА_1 була надана однокімнатна квартира АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 отримала ордер №148 на право зайняття жилого приміщення та з липня 2019 року вселилась та проживає в квартирі АДРЕСА_3 . Позивач вказала на те, що ОСОБА_2 самоправно вселилась до спірної квартири. Зважаючи на те, що з 2017 року та по теперішній час ОСОБА_2 не проживає у квартирі, тому вона підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_3 з 31 жовтня 2016 року.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.127-128).

ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні пред`явленого позову у повному обсязі.

Представник Гірської сільської ради Дмитрів Р. направив до суду заяву, якою просив розглянути справу без участі представника сільської ради та при вирішенні справи поклався на розсуд суду (а.с.134).

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Встановлено, що на підставі спільного рішення адміністрації та цехкому Центральної науково-дослідної лабораторії якості води та ґрунтів від 18 березня 2009 року протокол №1 ОСОБА_2 було надано право зайняти житлову площу в гуртожитку державної установи «Центральної науково-дослідної лабораторії якості води та ґрунтів» Інституту гідротехніки і меліорації Української академії аграрних наук за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 видано ордер №1-2009 на житлову площу в гуртожитку ЦНЛ на вказану кімнату.

Рішенням Гірської сільської ради Бориспільського району №810-43-VII від 21 вересня 2017 року, затвердженого актом приймання-передачі житлового фонду у комунальну власність, гуртожиток по АДРЕСА_2 , передано до комунальної власності територіальної громади с. Гора, Бориспільського району.

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району №149 від 17 жовтня 2017 року змінено поштову адресу гуртожитку з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_2 .

З 08 квітня 2009 року ОСОБА_2 постійно зареєстрована та займає житлову площу 20,2 кв.м. (загальною площею 26,59 кв.м.) у кімнаті АДРЕСА_3 на 3-му поверсі 3-х поверхового гуртожитку.

Вказані обставини у повній мірі підтверджуються копією ордеру (а.с.15) та рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2021 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 липня 2022 року (а.с.220-227).

Правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються главою 2 «Користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду» ЖК Української РСР.

V. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

У відповідності до змісту ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.71, ст.72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі статті 71 ЖК Української РСР, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Вказаний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року справа №490/12384/16-ц, провадження №61-37646св18; від 22 листопада 2018 року справа №760/13113/14-ц, провадження №61-30912св18.

Європейський суд з прав людини вказує, що «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла». Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, не здійснюється згідно із законом та не може розглядатись як необхідне в демократичному суспільстві (рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року, заява № 30856/03, Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine § 41-42).

б. норми процесуального права.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до положення ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

VI. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

За змістом актів обстеження, складених комісією з представників виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району від 26 березня 2018 року, 12 червня 2018 року, 04 серпня 2018 року, 27 листопада 2018 року, 22 квітня 2020 року в результаті обстеження виявлено, що в кімнаті АДРЕСА_3 (колишня АДРЕСА_2 ОСОБА_2 фактично не проживає. Кімната тривалий час знаходиться закритою та в ній ніхто не проживає (а.с.16-20)

За твердженням позивача, починаючи з 2017 року та станом на час судового розгляду даної цивільної справи ОСОБА_2 з власної ініціативи припинила користуватись жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_3 та переїхала на постійне місце проживання до іншого населеного пункту.

Встановлено, що в період з 22 грудня 2016 року по 07 березня 2020 року ОСОБА_2 перебувала за кордоном на території держав-членів Європейського Союзу, згідно з копією паспорта громадянки ОСОБА_2 для виїзду за кордон (а.с.255-257).

Доводи представника позивача ОСОБА_3 щодо незаконного перебування відповідача за кордоном в період з 22 грудня 2016 року по 07 березня 2020 року, що свідчить про не проживання у спірному житловому приміщенні без поважних причин, суд оцінює критично. Зважаючи на те, що оцінка законності перебування відповідача протягом вказаного періоду за кордоном не є предметом даного спору.

Разом з цим, суд враховує те, що відповідач вселилась в кімнату в гуртожитку на підставі ордеру, зареєстрована як за місцем проживання в цьому гуртожитку, проявляє інтерес до спірного житлового приміщення, який полягає в оскарженні рішення сільської ради про надання цієї кімнати в гуртожитку, оскарженні ордеру та правомірності вселення ОСОБА_1 до житлового приміщення.

Обставина щодо звільнення відповідача з роботи в ДП «Центральна лабораторія якості води та ґрунтів» за власним бажанням не є підставою для припинення права на користування службовим жилим приміщенням.

Судом також не встановлено правових підстав для застосування до спірних правовідносин положення ст.107 ЖК України.

Дійсно, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.21-22). В той же час набуття відповідачем у 2010 році праві власності на нерухоме майно не свідчить про її вибуття на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, зокрема до м. Зілищики Тернопільської області.

Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що у відповідача існують перешкоди в доступі до спірного жилого приміщення, зокрема у вигляді заміни замків до вхідних дверей, що підтверджено актами про доступ до квартири АДРЕСА_2 від 30 квітня 2020 року та №3 від 12 червня 2020 року, складеними комісією Гірської сільської ради Бориспільського району. Зокрема, встановлено, що ОСОБА_2 не може потрапити до свого помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зі слів ОСОБА_2 без її відома та її згоди були замінені замки до вхідних дверей кімнати. Вказана обставина була встановлена в ході розгляду цивільної справи №359/5697/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання рішення про надання жилого приміщення і ордеру на зайняття жилого приміщення недійсним та виселення.

З огляду на викладені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставини не проживання відповідача більше шести місяців у спірній квартирі у зв`язку із втратою інтересу до житла, а також того, що житлові права відповідача не будуть порушені, зважаючи на достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а також тимчасовим характером перебування за кордоном.

З цих підстав у задоволенні пред`явленого ОСОБА_1 позову належить відмовити.

VІI. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції (а.с.29) вбачається, що при пред`явленні позову до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 908 гривень. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування понесених судових витрат, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ч.4 ст.9, ч.1 та ч.2 ст.71, ст.72 ЖК України, ч.1 ст.77, ч.1 та ч.6 ст.81, ч.4 ст.82, ч.1 ст.89, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_3 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду 02 листопада 2022 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський