ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6370/22 Справа № 190/1339/19 Суддя у 1-й інстанції - Фирса Ю. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що в період з 19 червня 2018 року по 12 вересня 2018 року, з картки № НОМЕР_1 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що належить ОСОБА_1 , на картку № НОМЕР_2 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що належить ОСОБА_4 було помилково, без будь-якого призначення платежу, перераховані грошові кошти у розмірі 26210 грн.. Вказані перерахування було здійснено помилково, без будь-якої правової підстави, між ними не існує жодних домовленостей, ділових стосунків та інших зобов`язань. Добровільно повернути перераховані кошти відповідач відмовляється.

Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 26210 грн..

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності належних та допустимих доказів щодо безпідставності систематичних, у період з 28 липня 2018 року по 12 вересня 2018 року, у кількості шести траншів, перерахувань у загальній сумі 26210,00 грн. на банківський рахунок ОСОБА_4 та звернення позивачки до суду із зазначеним позовом лише у вересні 2019 року, через 11 місяців після останнього платежу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач вводить суд в оману щодо наявності між ОСОБА_1 (або ж ТОВ Аграрні інновації, директором якого вона є) договірних відносин. Крім того, апелянт вказує, що переведення позивачкою грошових коштів на банківський рахунок відповідача декілька разів не спростовує того факту, що такі кошти отримані останнім безпідставно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перерахувала ОСОБА_5 гроші в сумі 26210,00 грн. 28 липня 2018 року в сумі 5000,00 грн. відповідно до дублікату квитанції №Р24А457076697А73080 від 28 липня 2018 року; 15 серпня 2018 року в сумі 3000,00 грн. відповідно до дублікату квитанції №Р24А465272553А41069 від 15 серпня 2018 року; 27 серпня 2018 року в сумі 5000,00 грн. відповідно до дублікату квитанції № від 27 серпня 2018 року; 31 серпня 2018року в сумі 5600,00 грн. відповідно до дублікату квитанції № від 31 серпня 2018 року; 09 вересня 2018 року в сумі 6000,00 грн. відповідно до дублікату квитанції № від 09 вересня 2018 року; 12 вересня 2018 року в сумі 1610,00 грн., відповідно до дублікату квитанції № від 12 вересня 2018 року.

Згідно копії договору надання послуг з ремонту та технічного обслуговування сільськогосподарських машин і механізмів № 2 від 19 січня 2018 року, укладеного між ТОВ «Аграрні інновації» в особі директора Башенко О.П. та ОСОБА_6 , відповідач надає ТОВ «Аграрні інновації» послуги з ремонту та технічного обслуговування сільськогосподарських машин і механізмів строком до 31 грудня 2018 року.

Згідно висновку експертів № 457/501-21 від 18 червня 2021 року за результатами проведення судової почеркознавчої та технічної експертизи документів - підпис від імені ОСОБА_1 , що розміщений в графі «Замовник» договору про надання послуг з ремонту та технічного обслуговування сільськогосподарських машин і механізмів № 2 від 19 січня 2018 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, також зазначено, що питання, яке зазначене в ухвалі П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2021 року, а саме: чи відповідає відбиток печатки ТОВ «Аграрні Іновації» на договорі про надання послуг з експлуатації сільськогосподарських машин і механізмів № 2 від 19 січня 2018 року друкованої формою, зразки відбитків якої представлені на дослідження, або іншою друкованою формою, не вирішувалось, у зв`язку з несплатою позивачем рахунку № 121 від 15 лютого 2021 року в частині проведення технічної експертизи документів.

Встановлено, що 06 травня 2019 року ОСОБА_1 направлено ОСОБА_4 вимоги про повернення безпідставно отриманих коштів.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Так, норми ст.ст.1212-1215 ЦК України визначають такий позадоговірний спосіб захисту права власності як кондикція. Кондикційний позов вимога повернення безпідставно набутого або збереженого особою у себе майна за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) або якщо правова підстава згодом відпала. Таким чином кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала або відбулась її трансформація (наприклад, договір, на підставі якого відбулось набуття майна, в подальшому було визнано недійсним; одна особа передала іншій кошти в якості авансу на виконання попереднього договору, однак основний договір в майбутньому так і не було укладено тощо).

Відтак, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав існуючий договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК України, тобто норма даної статті підлягає застосуванню, коли одна сторона безпідставно утримує майно іншої сторони та при цьому в неї відсутнє відповідне договірне зобов`язання з повернення цього майна.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

У судовому засіданні представник позивачки пояснив, що ОСОБА_1 помилково перерахувала кошти на банківський рахунок ОСОБА_4 ..

При цьому, позивачкою не було надано належних та допустимих доказів щодо безпідставності систематичних, у період з 28 липня 2018 року по 12 вересня 2018 року, у кількості шести траншів, перерахувань у загальній сумі 26210,00 грн. на банківський рахунок ОСОБА_4 та звернення позивачки до суду із зазначеним позовом лише у вересні 2019 року, через 11 місяців після останнього платежу.

Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 26210,00 грн., оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачка здійснювала систематичний переказ на рахунок відповідача грошових коштів, що спростовує доводи позивачки про помилковість цих переказів.

Доводи апелянта в скарзі про те, що відповідач вводить суд в оману щодо наявності між ОСОБА_1 (або ж ТОВ Аграрні інновації, директором якого вона є) договірних відносин, переведення позивачкою грошових коштів на банківський рахунок відповідача декілька разів не спростовує того факту, що такі кошти отримання останнім безпідставно, - колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачкою ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили безпідставність систематичних протягом тривалого часу перерахувань відповідачу грошових коштів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко