Справа №489/555/22
Провадження №2-з/487/7/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2022 суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Афоніна С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладення арешту на садовий будинок У СВТ «Зоря», розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_1 , заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного садового будинку, посилаючись на вимоги ст.. 149, 151 ЦПК України, у зв`язку з тим, що заявником буде пред`явлено позов про визнання за нею права власності на садовий будинок у СВТ «Зоря», розташований на земельній ділянці № НОМЕР_1 , користувачем якого вона є.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 11.02.2022 підсудність заяви ОСОБА_2 визначена за Заводським районним судом м. Миколаєва.

Обґрунтовуючи свої вимоги заявник зазначила, що 03.07.2019 їй стало відомо, що рішенням Миколаївської міської ради від 09.04.2019 №51/108 «Про передачу у власність земельної ділянки громадянину по Інгульському району», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки №39 орієнтованою площею 615 кв.м., із земель комунальної власності, для ведення садівництва у СВТ «Зоря». ОСОБА_3 здійснив реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим №:03:070:0008, яка розташована в м. Миколаєві, СВТ «Зоря». На вказаній земельній ділянці розташований садовий будинок загальною площею 47,2 кв.м., 13.06.2019 право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі рішенням ММР від 09.04.2019 №51/108 та технічного паспорту №32949, виданого 14.05.2019 КП «ММБТІ». Проте, технічний паспорт № НОМЕР_2 на садовий будинок у СВТ «Зоря», розташований на земельній ділянці № НОМЕР_1 , виданий ще 29.09.2017 на замовлення ОСОБА_1 , яка є користувачем на законних підставах. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірний будинок у СВТ «Зоря» на теперішній час на підставі договору дарування належить ОСОБА_4 .

Вивчивши надані матеріали заяви, приходжу до наступного:

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1 та 2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.4,5 Постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, яке допускається на протязі всього терміну розгляду справи, є обґрунтована наявність такої необхідності. Суд, виходячи з конкретних доказів, повинен встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, під час вирішення клопотань про забезпечення позову суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, заявник зазначає, що вона має намір звернутися до суду з позовної заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та третьої особи СВТ «Зоря» про визнання за нею права власності на садовий будинок у СВТ «Зоря», розташований на земельній ділянці № НОМЕР_1 , оскільки є користувачем вказаного будинку на законних підставах, що підтверджується копією членської книжки садовода, згідної якої ОСОБА_1 прийнято до членів ВСТ «Зоря» 13.05.2017 та копією технічного паспорту на ділянку № НОМЕР_1 в СВТ «Зоря» м. Миколаєва, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 .

Проте, з наданих заявником доказів до матеріалів заяви, вбачається, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.04.2019, яке набрало законної сили, за ОСОБА_3 визнано право власності, в порядку спадкування за законом, на будівельні матеріали, з яких побудований садовий будинок, розташований за земельній ділянці АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.10.2020 за ОСОБА_3 13.06.2019 зареєстровано право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 на підставі рішенням ММР від 09.04.2019 №51/108 та технічного паспорту №32949, виданого 14.05.2019 КП «ММБТІ».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.03.2021, право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 11.12.2021 зареєстровано за ОСОБА_5 , на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 11.12.2020.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.01.2022, право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 11.12.2021 зареєстровано за ОСОБА_4 , на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 13.04.2021.

Отже, суд вважає, що заявником не наведено встановлених законом підстав та доказів в обґрунтування наявності у неї прав на садовий будинок, зокрема визнання права власності в судовому порядку та позбавлення відповідача права власності, враховуючи, що накладення арешту або заборони вчиняти будь-які дії щодо садового будинку, може призвести до порушення прав і законних інтересів власника цього будинку, що є недопустимим виходячи з принципу непорушності права власності, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, статтею 1 Першого протоколу до неї та рішеннями Європейського Суду з прав людини.

При цьому, заявником не надано доказів щодо наявності у неї правовстановлюючих документів, які б підтверджували її законне право користування садовим будинком, оскільки членська книжка садовода та технічний паспорт на ділянку № НОМЕР_1 в СВТ «Зоря» не є достатніми для підтвердження даного факту.

Також, законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, заявником жодним чином не обґрунтовано та не доведено належними, достатніми та допустимими доказами, яким чином невжиття заходів забезпечення позову в обраний нею спосіб, утруднить або зробить неможливим виконання рішення у разі задоволенні її позовних вимог або є ефективний захистом, або поновлення порушених чи оспорюваних її прав або інтересів, за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

На підставі викладеного, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та накладення арешту на садовий будинок У СВТ «Зоря», розташованого на земельній ділянці № НОМЕР_1 м. Миколаєва, а також заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного садового будинку.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.М. Афоніна