Провадження № 2/127/1608/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2022 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Обертун Н.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна.

Ухвалою суду від 18.11.2020 року залишено без розгляду позовні вимоги за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, а саме :

про поділ однокімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

про припинення права власності ОСОБА_2 на цю квартиру із стягненням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості Ѕ частки зазначеної квартири;

про витребування належних ОСОБА_1 документів : військового квитка, дипломів про закінчення коледжу та університету.

Позивач за зустрічною позовною заявою наполягає на позовній вимозі про стягнення з ОСОБА_2 на його користь суми боргу, еквівалентну 5500 доларів США за офіційним курсом долара США відносно гривні на дату прийняття рішення.

Така позовна вимога мотивована тим, що ОСОБА_2 у первісному позові просить поділити майно подружжя, безпідставно виділивши саме їй в особисту приватну власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , з зобов`язанням виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частки зазначеної квартири. Такі позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що сторонами за спільні сумісні кошти було набуто 24.12.2019 року за договором купівлі-продажу однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 проти задоволення вимог первісної позовної заяви заперечує, оскільки такий варіант розподілу майна суперечить його інтересам та нормам діючого законодавства. ОСОБА_2 не повідомила суд про наступні факти, що мають значення для справи: реальна вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , на момент її придбання склала еквівалент 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США (включаючи оформлення); однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , була придбана за спільні сумісні кошти, але частина даних коштів була позичена подружжям у батька ОСОБА_1 ОСОБА_3 в сумі 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) доларів США (Кошти повернуто у сумі 7500 (сім п`ятсот) доларів США та у ОСОБА_4 в сумі 1500 (Тисяча п`ятсот) доларів США. Даний факт підтверджується розпискою від 28.11.2019 року (кошти повернуто, останній платіж 21.09.2020року). Інша частина коштів у сумі 5000 доларів США були спільні кошти, які були зароблені ОСОБА_1 у Республіці Польща. З урахуванням положень ч.3 ст. 61 Сімейного Кодексу України, у відповідності до якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, ..., які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Важливо також врахувати позицію Верховного Суду України з цього приводу, який зазначає що: «При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї». Відповідний правовий висновок був викладений у постановах Верховного Суду України: від 25.04.2018 року у справі №212/8891/15-ц, від 18.07.2018 року у справі №477/1891/14-ц, від 27.04.2016 року у справі №6-486цс16, від 14.09.2016 року у справі № 6-539цс16 та інших.

Аналіз фактичних обставин цієї справи, вказаних норм і правових позицій ВСУ вказує на те, що сторонами за час шлюбу набуто спочатку позикові грошові кошти у сумі 11000 (одинадцяти тисяч) доларів США та відповідно спільний обов`язок з їх повернення, а вже потім спільне майно однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 підтримав позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу, еквівалентну 5500 доларів США за офіційним курсом долара США відносно гривні на дату прийняття рішення.

Представник відповідача за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу, еквівалентну 5500 доларів США за офіційним курсом долара США відносно гривні на дату прийняття рішення, не визнав. Згідно з його запереченнями заявлена позовна вимога стосується поділу майна. А первісний та зустрічний позови про поділ майна залишені судом без розгляду. ОСОБА_2 коштів у розмірі 5500 доларів США не отримувала, належного письмового доказу про це ОСОБА_1 суду не подав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дав суду показання про те, що ОСОБА_1 його син, а ОСОБА_2 бувша невістка. Свідок з дружиною позичили дітям гроші на квартиру 9500 доларів США в м. Вінниці. Гроші у м. Вінницю передала дружина свідка бувшій невістці ОСОБА_2 , а повернув позичені гроші син свідка ОСОБА_1 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала показання про те, що ОСОБА_1 її син, а ОСОБА_2 бувша невістка. Діти проживали разом і вирішили купити квартиру. Свідок та її чоловік ОСОБА_3 позичили дітям гроші на квартиру. В жовтні 2019 р. свідок відвезла гроші в сумі 9500 доларів США до м. Вінниці. Гроші передала бувшій невістці ОСОБА_2 , яка разом з своєю матір`ю вранці наступного дня поїхала до ТОВ «Вінницябуд» і там, зі слів ОСОБА_2 , передала гроші юристу ТОВ «Вінницябуд». Позичені гроші повернув син ОСОБА_1 , який брав кредити і поступово повертав борг. ОСОБА_2 кошти не повертала. За рахунок кредитних коштів, заробітку в Польщі ОСОБА_1 повертав кошти батькам та сплачував за решту вартості квартири.

Свідок ОСОБА_4 дав показання про те, що з ОСОБА_1 вони однокласники. В 2019 р. свідок позичив ОСОБА_1 1500 доларів США на купівлю квартири в м. Вінниці. Гроші ОСОБА_1 повернув у вересні 2020 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

В період шлюбу між ОСОБА_2 та ТОВ «Вінницябуд» укладено договір від 05.09.2019 р. №72/72 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №72 на 11 поверсі проектною площею 44,6 кв.м за адресою : АДРЕСА_2 . Відповідно до п. 4.1. договору ціна майнових прав на нежитлове приміщення становить 366270 грн., в тому числі ПДВ. Згідно з п. 4.2. договору ціна майнових прав на нежитлове приміщення визначена із розрахунку 8212,33 грн. за один квадратний метр проектної загальної площі нежитлового приміщення, в тому числі ПДВ, що еквівалентно 325,11 доларів США з ПДВ, визначеним за офіційним обмінним курсом української гривні до долара США, визначеним Національним банком України на дату укладання договору (1 долар=25,26 грн.).

На ухвалу суду від 16.10.2020 р. про витребування доказів ТОВ «Вінницябуд» повідомило про відсутність у Товариства оригіналу договору №72/72 купівлі-продажу майнових прав на житлове приміщення від 05.09.2019р., а саме однокімнатну квартиру загальною площею 43,4 кв.м, житловою площею 34,7 кв.м, розташовану в АДРЕСА_2 , укладеного ОСОБА_2 з ТОВ «Вінницябуд» та неможливість надати довідку про оплату ОСОБА_2 суми вартості за зазначеним договором.

А тому відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України такий доказ судом не береться до уваги.

Відповідно до іншого письмового доказу, на який посилались сторони в судовому засіданні, договору купівлі-продажу квартири від 24.12.2019 р. в період шлюбу подружжям ОСОБА_6 було придбано квартиру, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 . Відповідно до п. 6 договору від 24.12.2019 р. продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 174000 гривень, які Продавець отримав від Покупця повністю до підписання даного договору.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_7 зазначає про те, що реальна вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на момент її придбання склала еквівалент 16000 доларів США. Оцінка цієї квартири на день подання позову долучається.

Проте суд вказану обставину не знайшов доведеною, тому що відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Експертно-консалтинговий центр», ринкова вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 , станом на 30.09.2020 р. без урахування ПДВ складає 906630 грн. А договір купівлі-продажу цієї квартири укладено 24.12.2019 р. за ціною договору 174000 грн.

ОСОБА_1 було отримано кредитні кошти в АТ «Перший український міжнародний банк» в період з 30.08.2016 р. по 16.04.2019 р. на загальну суму 31740,37 грн., при цьому в період шлюбу 20498,72 грн. Станом на 30.09.2020 р. заборгованість перед АТ «ПУМБ» за кредитними зобов`язаннями відсутня.

Докази про те, отримані в АТ «ПУМБ» кредитні кошти були спрямовані саме на купівлю квартири в грудні 2019 р. позивачем не подано.

Належні та допустимі докази про те, що квартира була придбана за 16000 доларів США в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З усталеної судової практики Верховного Суду з цього приводу при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідні правові висновки були викладені у постановах Верховного Суду України: від 25.04.2018 року у справі №212/8891/15-ц, від 18.07.2018 року у справі №477/1891/14-ц, від 27.04.2016 року у справі №6-486цс16, від 14.09.2016 року у справі № 6-539цс16.

Відповідно до розписки від 28.11.2019 р. ОСОБА_1 одержав в якості позики 1500 доларів США від ОСОБА_4 і зобов`язується повернути дані кошти до 01.12.2020 року. На цій розписці ОСОБА_4 написав про те, що борг повернуто повністю претензій не має 21.09.2020 р.

Відповідно до розписки від 30.09.2020 р. ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_1 гроші в сумі 7500 доларів США, які були взяті в борг у неї та її чоловіка ОСОБА_3 восени 2019 року на купівлю квартири.

Згідно з розпискою від 15.11.2020 р. ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_1 залишок боргу в сумі 2000 доларів США. Вся сума боргу 9500 доларів США ОСОБА_1 повернута.

Судом враховано те, що розписки мати позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 писала 30.09.2020 р. та 15.11.2020 р. після відкриття провадження в цій справі.

А в розписці, виданою ОСОБА_1 ОСОБА_4 не зазначено мету позики грошей саме на купівлю квартири.

Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_1 позичав гроші для купівлі квартири в м. Вінниці, адже такі особи є батьками позивача, а ОСОБА_4 його однокласником і зацікавлені у вирішенні справи на його користь.

На момент вирішення справи зобов`язання ОСОБА_1 з повернення позики батькам ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та позикодавцю ОСОБА_4 виконані в повному обсязі. А позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, зокрема, і спірної квартири, за його заявою залишені без розгляду. ОСОБА_1 залишається титульним власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Належних письмових доказів про те, що позичені кошти ОСОБА_1 витратив на купівлю квартири за договором купівлі-продажу від 24.12.2019 р., позивачем не подано.

Доказів про те, що ОСОБА_1 сплатив позику батькам та ОСОБА_4 за свої особисті кошти, а не за спільні кошти подружжя, позивачем не подано.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruis Torija v. Spain) від 09.12.1994 року, серія А, №303А, п. 29).

З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 4, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 09.11.2022 р.

Відомості про учасників справи :

Позивач ОСОБА_1 , 67942, Одеська область, Окнянський район, с. Новосамарка, РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя