Справа № 642/5779/21
Провадження № 2/639/81/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Яременко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позивач ОСОБА_1 та його представники адвокат Ус М.В., адвокат Цувін А.І. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися, клопотань про відкладення слухання справи, або про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася.

Згідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом було встановлено, що 01 жовтня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. ( а.с. 39-40)

Частинами 1, 3 ст. 128 ЦПК України встановлено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судові засідання по вищезазначеній справі призначалися на 27 січня 2022 року, 27 червня 2022 року, 21 липня 2022 року, 08 вересня 2022 року, 12 жовтня 2022 року, 02 листопада 2022 року.

Про день, час та місце судових засідань, які були призначені на зазначені дати, позивач ОСОБА_1 та його представники адвокат Ус М.В., адвокат Цувін А.І. повідомлялися шляхом направлення на їх адресу судових повісток.

Як вбачається з матеріалів справи в судове засідання, яке було призначено на 27 січня 2022 року представник позивача ОСОБА_3 був повідомлений належним чином, але в судове засідання не з`явився про причину неявки суд не повідомив. ( а.с. 107)

В судове засідання, яке було призначено на 27 червня 2022 року, представник позивача ОСОБА_3 не з`явився про причину неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Слухання справи перенесено на 21 липня 2022 року. ( а.с. 113)

21 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 та його представники в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися шляхом направлення судових повісток за місцем їх проживання, однак судові повідомлення повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Слухання справи перенесено на 08 вересня 2022 року. ( а.с. 117-118; 123-126)

08 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 та його представники в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися. Слухання справи перенесено на 12 жовтня 2022 року.

12 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 та його представники адвокат Ус М.В., адвокат Цувін А.І. в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися шляхом направлення судових повісток за місцем їх проживання, однак судові повідомлення повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Слухання справи перенесено на 02 листопада 2022 року. ( а.с. 130-135)

02 листопада 2022 року позивач ОСОБА_1 та його представники в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися шляхом смс-повідомлення та направлення судових повісток за місцем їх проживання, однак судові повідомлення повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 138-174)

Частиною 1 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Отже, суд приходить до висновку, що в усі з призначених судових засідань позивач та його представники не з`явилися без поважних причин, не сповістили суд про зміну місця свого проживання, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали, клопотань про перенесення розгляду справи також не надали.

Відповідно до частини 1 статті 43 ЦПК України учасники справи мають право користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вказані положення також зазначені у ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Тобто, законом не вказано про врахування поважності причин повторної неявки позивача, зазначені зміни до законодавства внесені з метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 210 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і це не може бути підставою для скасування постановленої ним ухвали про залишення заяви без розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та його представники неодноразово належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, проте до суду не з`явилися без поважних причин, не сповістили суд про зміну місця свого проживання, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали, клопотань про перенесення розгляду справи також не надали.

У відповідності до ч. 1 ст. 131 ЦПК України позивач вважається таким, що належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання.

Отже, обставини неявки у судові засідання позивача ОСОБА_1 та його представників, яким відомо про наявність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в суді, неодноразові виклики їх в судові засідання, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ними своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що призводить до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Згідно ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 43, 44, 131, 210, 223, 257 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 02.11.2022 року

Суддя В.В. Труханович