Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1449/22
Провадження № 2/494/462/22
УХВАЛА

про залишення без руху

10 листопада 2022 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю., ознайомившись з матеріалами цивільної справи №494/1449/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Опорного закладу-ліцею №3 Березівської міської ради Одеської області про стягнення заробітної плати, визнання наказу про звільнення незаконним та протиправним, його скасування, відновлення на посаді вчителя, визнання незаконними та протиправними дій, стягнення компенсації судових витрат та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

27.10.2022 року згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями до провадження судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю. надійшла цивільна справа №494/1449/22 за заявою ОСОБА_1 до опорного закладу-ліцею №3 Березівської міської ради Одеської області про стягнення заробітної плати, визнання наказу про звільнення незаконним та протиправним, його скасування, відновлення на посаді вчителя, визнання незаконними та протиправними дій, стягнення компенсації судових витрат та моральної шкоди.

Перевіривши матеріали заяви, суддя доходить висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

Вимоги до форми та змісту заяви та документів, що додаються до неї встановлені ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України, до поданої до суду позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру окремо.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року складає 2481 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже позивача звільнено від сплати судового збору за позовними вимогами про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Проте, ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження сплати судового збору за позовні вимоги про визнання незаконними та протиправними дії директора опорного закладу-ліцею ОСОБА_2 про винесення наказу про звільнення позивачки з займаної посади та стягнення моральної шкоди.

В Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року по справі №761/11472/15 Верховний суд дійшов висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір в дохід державного бюджету за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, як за позовну вимогу майнового характеру, у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 750 гривень та за вимогу немайнового характеру 992 гривень 40 копійок.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Як вбачається з позовної заяви, позивачка оскаржує наказ опорного закладу-ліцею №3 Березівської міської ради Одеської області №113-к від 11.08.2022 року, однак до матеріалів справи не долучено вказаний наказ та не повідомила суду про причини, з яких наказ, як доказ по справі, не може бути подано у зазначений строк.

Крім того, ОСОБА_1 не обґрунтовано в чому саме полягає незаконність наказу опорного закладу-ліцею №3 Березівської міської ради Одеської області №113-к від 11.08.2022 року.

Також, з позовної заяви незрозумілим та необґрунтованим є твердження позивачки про те що відповідач протиправно не проводив нарахування та виплату щорічної грошової винагороди в період з 2018 року по 2021 рік та матеріальної допомоги, не розкрито зміст та що саме позивачка вкладає в поняття «щорічна грошова винагорода».

Окрім того, до позовної заяви не додано деталізованого розрахунку недоплачених, на думку позивача, допомоги на оздоровлення за вказані роки та щорічної грошової допомоги. Вказано суми, однак як такі були обраховані не є зрозумілим. У позовній заяві ОСОБА_1 нараховано інфляційні витрати, однак формула є незрозумілою та необґрунтованою.

Позивач на обґрунтування своїх вимог посилається на лист Мінсоцполітики від 30.11.2011 року №1079/13/84, однак назву не зазначає.

Крім цього, докази, що додані до позовної заяви подані з порушеннями чинного законодавства.

Так, згідно з ч.2 ст.95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Однак, додана до позовної заяви копія трудової книжки не засвідчена належним чином, а тому не є письмовим доказом в розумінні, викладених положень ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати 10-ти денний строк з дня вручення ухвали суду.

Також, слід роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог по усуненню недоліків поданого позову (заяви), що були підставою для залишення позову без руху він буде вважатись неподаним та повернутий йому.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 260-261 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Опорного закладу-ліцею №3 Березівської міської ради Одеської області про стягнення заробітної плати, визнання наказу про звільнення незаконним та протиправним, його скасування, відновлення на посаді вчителя, визнання незаконними та протиправними дій, стягнення компенсації судових витрат та моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення викладених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 10-ти днів з дня вручення ухвали суду.

Роз`яснити позивачу, що у разі не виконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та повернутою йому.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Панчишин А.Ю.