ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6116/22 Справа № 195/1104/22 Суддя у 1-й інстанції - Скрипченко Д.М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2022 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Томаківського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), треті особи - ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., про зняття арешту з майна. Одночасно з позовом було подано заяву про його забезпечення шляхом зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. по виконавчому провадженні №68651993 зупинити виконання виконавчого провадження та відповідно вчинення виконавчих дій чи прийняття виконавчих рішень щодо проведення стягнення на підставі виконавчого документа відносно земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0455 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,66 га, розташована на території Мирівської сільської ради Нікопольського (до перейменування Томаківського) району Дніпропетровської області та належать ОСОБА_1 , до вирішення справи в суді за позовною заявою про зняття арешту з майна по суті.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. просить ухвалу суду скасувати повністю, зазначаючи, що ухвала суду винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заява не може бути задоволена в обраний позивачем спосіб, оскільки недопустимо забезпечувати позов саме шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрали законної сили.

Учасники справи правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або поновити майнові права, тому зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, винесення та видача якого оскаржується позивачем у судовому порядку у даному випадку є доцільним.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У частині першій статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії (пункт 2); зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (пункт 5).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду

і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 (провадження №12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Аналіз матеріалів справи свідчить, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), треті особи - ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., про зняття арешту з майна та просила зняти арешт з земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0455, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,66 га, яка розташована на території Мирівської сільської ради Нікопольського (до перейменування Томаківського) району Дніпропетровської області та належать боржнику ОСОБА_1 , накладений 07 лютого 2022 року начальником Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Гардер І.А. по ВП №53105570.

Вказувала про те, що земельна ділянка, кадастровий номер :01:002:0455, належить їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №030586 на праві особистої приватної власності і відповідно не є майном одержаним у спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області по цивільній справі №195/537/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який 25 квітня 2014 року уклав із ОСОБА_2 договір позики грошових коштів в розмірі 134 400 грн., що становило на той час по офіційному курсу НБУ 12 440 доларів США), на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 270 980 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2 709,80 грн., а всього 273 689,80 грн.

Фактично заявник просить вжити заходи забезпечення позову з метою перешкоджання виконання судового рішення, яке набрало законної сили, у іншій справі з приводу іншого спору, що виходить за межі мети забезпечення позову, яка полягає у вжитті судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення у випадку задоволення заявлених позовних вимог саме у даній справі.

Верховним Судом у постанові від 3 квітня 2019 року у справі №211/129/18-ц сформульовано правову позицію, згідно з якої суд не може заборонити державному виконавцеві вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. Вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки не обґрунтована заявником у контексті необхідності застосування таких заходів, а також у контексті їх співмірності та відповідності до заявлених позовних вимог.

Суд, задовольняючи заяву про забезпечення позову та застосовуючи вид забезпечення позову, передбачений пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України (забороною вчиняти певні дії) не врахував, що забезпечення вчинене з метою перешкоджання виконання судового рішення у іншій справі з приводу іншого спору, що виходить за межі мети забезпечення позову.

Посилання позивачки на те, що на сьогоднішній день вона, як спадкоємець за законом, на підставі рішення судів отримала право про стягнення грошових коштів в загальній сумі 510 000,00 грн. за договорами позики, укладеними її чоловіком ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,, ОСОБА_9 та зазначені грошові кошти є майном, одержаним у спадщину, яким може бути задоволено вимоги кредитора, не можуть слугувати підставою для задоволення заяви про забезпечення позову саме шляхом зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. по виконавчому провадженні №68651993 зупинити виконання виконавчого провадження та відповідно вчинення виконавчих дій чи прийняття виконавчих рішень щодо проведення стягнення на підставі виконавчого документа відносно земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0455.

За таких обставин ухвалу не можна визнати законною та обґрунтованою, оскільки вона не відповідає вимогам процесуального закону, а тому підлягає скасуванню на підставі ст.376 ЦПК України з постановленням постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни задовольнити.

Ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2022 року про забезпечення позову скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.