Провадження № 22-ц/802/881/22 Категорія: 82 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Данилюк В.А.,

секретар судового засідання Черняк О.В.,

з участю представника позивача Восковського Ю.О.,

представника відповідача Мельник В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача банківських послуг, зобов`язання вчинити дії, відшкодування майнової і моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 22.01.2010 між ним та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір про надання банківських послуг, на виконання умов якого банк надав йому поточний рахунок та було видано картку VISA для виплат № НОМЕР_1 .

Головним управлінням ДПС у Волинській області 01.02.2019 було направлено до виконавчої служби вимогу про сплату боргу з ЄСВ. Під час відкриття виконавчого провадження №58758935 державним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти у межах суми стягнення.

Вимога ДПС була ним оскаржена і скасована судовими рішеннями, на підставі яких державним виконавцем 23.04.2021 було винесено постанову про зняття арештів з його рахунків.

Проте рахунок у відповідача і після 23.04.2021 залишався під арештом згідно з постановою від 06.03.2019 у виконавчому провадженні №57412883.

05.05.2021 державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні №57412883 про зняття арешту з усіх рахунків, постанова негайно була надіслана банку у формі електронного документу, однак рахунок і надалі залишався під арештом.

Крім того, ним було з`ясовано, що постанова про арешт коштів від 06.03.2019 була скасована державним виконавцем постановою від 06.03.2019, яка направлялася банку.

Вважає, що відповідач проігнорував постанови державного виконавця від 06.03.2019 та від 05.05.2021 про зняття арешту з усіх рахунків, чим незаконно обмежив його право користування належними коштами, які знаходяться на рахунку в сумі 23809,98 грн протягом довгого часу, порушивши його права як споживача банківських послуг.

Внаслідок безпідставного арешту коштів він зазнав життєві незручності через неможливість користуватися поточним рахунком та грошовими коштами, душевних і моральних страждань під час та після спілкування з працівниками банку через «гарячу лінію» по телефону, оскільки іншого шляху швидкого отримання інформації не існує.

У результаті виявлених порушень він зазнав моральної шкоди, яка полягає у неможливості розпоряджатися заробленими коштами, придбати певні речі, продукти, оплатити послуги. Обмеження у користуванні коштами змусило його докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Ураховуючи принципи справедливості і розумності визначає моральну шкоду у розмірі 11905 грн., що становить 50% суми грошових коштів, право користування і розпорядження якими обмежено.

Крім того, банк протягом довгого періоду користується його власними коштами, хоча згідно депозитних договорів повинен сплачувати відсотки за користування, які банком встановлені у розмірі 6,5% річних. А тому за користування коштами протягом 8 місяців банк має сплатити 1031 грн відсотків та 1213 грн інфляційних втрат.

Ураховуючи наведене, просив зобов`язати відповідача зняти арешт (обмеження права на розпорядження грошовими коштами) з рахунку НОМЕР_2 , який обслуговується карткою VISA для виплат № НОМЕР_1 , шляхом її розблокування і стягнути з відповідача на його користь майнові витрати, які складаються з 1031 грн. відсотків за користування коштами та 1213 грн інфляційних втрат, 11905 грн моральної шкоди та понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2022 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову в частині вимог про відшкодування майнової і моральної шкоди та закрити провадження в частині вимог про зобов`язання зняти арешт з рахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Представник відповідача апеляційну скаргу заперечила та просить залишити її без задоволення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що відповідачем на виконання постанов державних виконавців від 06.03.2019 у виконавчому провадженні №57412883 та від 03.03.2021 у виконавчому провадженні №58758935 було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках позивача в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.18, 67).

Арешт за виконавчим провадженням №58758935 знято на підставі постанови державного виконавця від 23.04.2021 (а.с.14, 68) і зазначена обставина сторонами не оспорюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно банку (крім коштів, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку), арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Порядок виконання банками заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнтів встановлювався главою 9 діючої на час виникнення спірних правовідносин Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22 (далі Інструкція).

Так, пунктом 9.11 цієї Інструкції визначено, що банк здійснює зняття арешту з коштів за постановою виконавця про зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора, які доставлені до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу, або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган. Банк установлює повноваження особи, яка самостійно доставила документ про зняття арешту з коштів, у порядку, визначеному внутрішніми документами банку. Банк також приймає до виконання постанову виконавця про зняття арешту з коштів, надіслану у формі електронного документа, з дотриманням вимог законодавства України з питань електронного документообігу, електронних довірчих послуг, захисту інформації.

Подавши як доказ постанову державного виконавця від 06.03.2019 про скасування процесуального документа, а саме іншої постанови від 06.03.2019 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №5741288 (а.с.15, 18-19), жодних належних, допустимих і достовірних доказів про те, що така постанова була передана відповідачу державним виконавцем за правилами п. 9,11 Інструкції позивач не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

Посилання представника позивача на те, що банк через автоматизовану систему виконавчих проваджень повинен виявляти постанови про зняття арешту відхиляються апеляційним судом, оскільки порядок зняття арешту на час виникнення спірних правовідносин було урегульовано Інструкцією. Крім того, банк не являвся стороною відкритих щодо позивача виконавчих проваджень, а тому і не зобов`язаний прослідковувати будь-які дії в автоматизованій системі.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність позивачем позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що у зв`язку із зняттям відповідачем під час розгляду справи арешту із коштів на рахунку позивача, тобто відсутністю предмета позову за вимогою про зобов`язання зняти арешт, суд першої інстанції повинен був на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України самостійно закрити провадження у цій частині, а не відмовити в позові відхиляється апеляційним судом з таких підстав.

Сторона позивача до останнього судового засідання підтримувала позов у повному обсязі. Крім того, надана, як доказ, копія сповіщення (а.с.76) не є належним, допустимим і достовірним доказом про те, що арешт було знято саме з рахунку НОМЕР_2 , який обслуговується карткою VISA для виплат № НОМЕР_1 , по якому заявлено вимоги.

З урахуванням цих же обставин апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для закриття провадження в частині вимог про зобов`язання зняти арешт з рахунку, заявлених в апеляційній скарзі.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді