СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9880/21

пр. № 2/759/275/22

18 жовтня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Лешко О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення порядку користування квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у травні 2021 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким встановити порядок користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1994 року та з БТІ від 23.04.2012 року, вказана вище квартира, де позивач зареєстрований і проживає до теперішнього часу, належала йому та ОСОБА_4 (матері ОСОБА_5 ) по 1/2 частини кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла і після її смерті, дочка ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.05.2012 року прийняла спадщину.

Відповідно до заповіту від 18.10.2013 року, ОСОБА_5 , все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла своїй доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла і після її смерті відкрилася спадщина.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2018 року , визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 .

Таким чином, співвласниками двокімнатної квартири, загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , є позивач та неповнолітня ОСОБА_3 , по 1/2 частини за кожним і їхні права зареєстровані у встановленому законом порядку.

В квітні 2021 року за адресою проживання позивача прибув опікун неповнолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_2 і намагається чинити позивачу перешкоди у користуванні квартирою.

А тому позивач позбавлений можливості використовувати спільне житло без встановлення конкретного порядку користування і просить суд встановити конкретний порядок користування квартирою кожним з її співвласників, з метою припинення режиму загального користування спільним майном.

Ухвалою суду від 17.05.2021 року відкрито провадження по даній справі та призначено справу до підготовчого засідання(ас.31).

22.06.2021 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, при цьому згідно пояснень, основний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою відповідач по основному позову ОСОБА_2 визнав та не заперечував проти його задоволення (ас.40-42).

Ухвалою суду від 25.10.2022 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення прийнято до розгляду з основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та закрито підготовче провадження по справі(ас.60).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити його позов, а в зустрічному відмовити(ас.75).

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з"явився, надіслав на адресу суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність та задовольнити його позов, при цьому не заперечував проти задоволення основного позову (ас.58).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.07.1994 року та з БТІ від 23.04.2012 року, вказана вище квартира належалана праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (матері ОСОБА_5 ) по 1/2 частини кожному (ас.16).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла і після її смерті, дочка ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.05.2012 року прийняла спадщину.

Судом встановлено, що відповідно до заповіту від 18.10.2013 року, ОСОБА_5 , все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла своїй доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла і після її смерті відкрилася спадщина.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2018 року , визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 (ас.19).

Сторони визнають, що їхні частки у праві власності на квартиру є рівними: кожному належить 1/2 частка. Спірна двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , складається за загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 29,6 кв. м. та не заперечують проти встановлення порядоку користування зазначеною вище квартирою , наступним чином: виділити в користування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житлову кімнату №2, площею 15,3 кв.м.; виділити в користування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлову кімнату №1, площею 14,3 кв.м.; у спільному користуванні залишити коридор площею 4,5 кв.м., кухню площею 7,0 кв.м., ванну кімнату, площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м.

Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязливі стосунки, в зв"язку з чим ОСОБА_2 в травні 2021 року звертався до Святошинського УП ГУНП в м. Києві із заявою про кримінальне правопорушення, яке полягало в тому, що ОСОБА_1 самовільно змінив замки в спірній квартирі та вчиняє дії. які порушують недоторканність житла малолітньої ОСОБА_3 (ас.51)

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов до наступного. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з вимогами ст.358 ЦК України - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їхню спільною часткової власністю.

Спосіб вираження такої згоди в законі не закріплено.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму ВСУ від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлові та інші приміщення з самостійними входами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Оскільки у даному випадку сторони визнають, що їхні частки у праві власності на квартиру є рівними, кожному із сторін належить по 1/2 частці спірної квартири та не заперечують проти встановлення порядку користування зазначеною вище квартирою , наступним чином: виділити в користування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житлову кімнату №2, площею 15,3 кв.м.; виділити в користування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлову кімнату №1, площею 14,3 кв.м.; у спільному користуванні залишити коридор площею 4,5 кв.м., кухню площею 7,0 кв.м., ванну кімнату, площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м.,, тому суд приходить до висновку про задоволення основного позову.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вимоги ОСОБА_2 про вселення в квартиру і усунення перешкоди в користуванні спірною квартирою є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Основний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.

Встановити порядок користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 29,6 кв. м., наступним чином:

Виділити в користування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житлову кімнату №2, площею 15,3 кв.м.

Виділити в користування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлову кімнату №1, площею 14,3 кв.м.

У спільному користуванні залишити коридор площею 4,5 кв.м., кухню площею 7,0 кв.м., ванну кімнату, площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення- задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою та вселити малолітню ОСОБА_3 та її законного представника ОСОБА_2 в 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум