Справа № 352/876/22
Провадження № 2/352/508/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Олійника М. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Кукули О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах недієздатної ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах недієздатної ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4 про виселення, посилаючись на те, що їм на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. 4 грудня 2009 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом Серії НОМЕР_1 від 04 грудня 2009 року виданим Виконавчим комітетом Сілецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №6. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_6 , дружини - ОСОБА_6 . Рішенням Тисменицького районного суду від 05 травня 2021 року шлюб між ними розірвано. Відповідач ОСОБА_4 після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 надалі проживає з позивачами за вищевказаною адресою, влаштовує домашнє насильство, не приймає участі в утриманні будинку, завдає моральних та фізичних страждань позивачам. Протягом 2020-2022 років були неодноразові звернення до правоохоронних органів, які здійснювали перевірки їх заяв, але позитивного результату перевірки та профілактичні бесіди з відповідачем не дали. Подальше співмешкання з відповідачем в одному будинку може привести до тяжких наслідків, що і стало причиною їх для звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи викладене, просять виселити ОСОБА_4 , з належного їм житлового будинку.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах недієздатної ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 не з`явилися, але від них надійшли заяви з клопотанням про розгляд справи без їх участі, просять задовольнити позовні вимоги, не заперечують проти винесення заочного рішення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин, суд постановив у судовому засіданні ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані стороною позивача. Відповідач свою позицію щодо заявлених позовних вимог суду не надав, а відтак виходячи з положень ч. 4 ст. 12 ЦПК України, самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, ОСОБА_1 , недієздатна ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 квітня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1433 (а.с. 11).

Згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації номер витягу 19133461 від 10 червня 2008 року, власником житлового будинку за АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 ( в даний час ОСОБА_6 ), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.12).

У вказаному житловому будинку проживає відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - колишній чоловік позивача ОСОБА_1 .

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано.(а.с. 17).

З отриманої на запит суду інформації про реєстрацію місця проживання відповідача встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27).

25 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_8 . Був винесений терміновий заборонний припис серії АА №227858 (а.с. 20).

Відповідач ОСОБА_4 неодноразово притягався Тисменицьким районним судом до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2022 року ОСОБА_4 була було визнано винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом домашнього насильства щодо ОСОБА_1 (а.с. 69).

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2022 року ОСОБА_4 була було визнано винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом домашнього насильства щодо ОСОБА_1 (а.с. 69).

Вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним за ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу за нанесення позивачу ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень.

Отже з наданих доказів, судом достовірно встановлено, що подальше проживання позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з відповідачем ОСОБА_4 є неможливим та створює несприятливі умови для самих позивачів.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Ст.317 ЦК України право власності являє собою право на володіння, користування та розпорядження майном, причому, відповідно до Конституції України та ст.387 ЦК України, захист права власності забезпечується державою.

Згідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 321 ЦК України , право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статею116 ЖК України передбачено, що коли наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих проводиться без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для виселення відповідача ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що проживаючи разом з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в належному їм житловому будинку, відповідач ОСОБА_4 створює нестерпні умови для проживання останніх, а саме: вчиняє домашнє насильство, не приймає участі в утриманні будинку, завдає моральних та фізичних страждань позивачам. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах недієздатної ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення без надання іншого житлового приміщення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Позивач: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Суддя Максим ОЛІЙНИК