ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Гапонової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат, -

встановив:

У травні 2022 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила: суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання, але не більше чим до досягнення сином 23 років; стягнути з відповідача на її користь компенсацію половини вартості на сплату навчання у розмірі 5250 грн..

Позов мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 . Позивач зазначає, що син навчається у відокремленому структурному підрозділі «Боярський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» з 01 вересня 2021 року і до 30 червня 2024 року. Син навчається на контрактній основі з денною формою навчання, що позбавляє його можливості працевлаштуватися. Відповідач як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, їй самій тяжко забезпечувати сина всім необхідним. Тому, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2022 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі. Зазначив, що позовні вимоги визнає.

Третя особа в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та задовольнити позов.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджено Свідоцтвом про його народження Серія НОМЕР_1 виданим 28 квітня 2004.

Між тим, після розірвання шлюбу 13 листопада 2015 року з ОСОБА_2 , та реєстрації шлюбу 14 грудня 2019 року з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Як вбачається із Довідки № 575 виданої відокремленим структурним підрозділом «Боярський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» 24 травня 2022 року, ОСОБА_3 , 2004 року народження, є здобувачем освіти за умовами договору фізичних або юридичних осіб (договір № 35/21 від 11.08.2021 року) денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Боярський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України», за спеціальністю 275 - Транспортні технології, спеціалізація 275.03 на автомобільному транспорті. Термін закінчення навчання 30 червня 2024 року.

Згідно Договору № 35ПОП/21 про надання платної освітньої послуги від 11 серпня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та відокремленим структурним підрозділом «Боярський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України», загальна вартість навчання ОСОБА_3 за весь період його навчання становить 31500,00 грн..

Частиною 1 ст. 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу

Так, за змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК (2947-14) право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Як зазначив Верховний суд у своїй постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16 (провадження № 61-1343св18) обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Суд повинен врахувати можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, а не фактично перекладати обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на матір.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18).

Як встановлено судом відповідач на даний час матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання не надає, хоча може оскільки є людиною працездатного віку, а тому повинен відшукати можливість заробітку для належного забезпечення повнолітнього сина, який продовжує навчання всім необхідним.

Суд, вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, бере до уваги матеріальне становище дитини, який потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює, а продовжує навчання, приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Проте, оскільки стороною позивача до матеріалів справи не додано доказів того, що повнолітній син сторін продовжуватиме навчання до 23 років, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, і до припинення навчання ОСОБА_3 у Відокремленому структурному підрозділі «Боярський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України», а саме до 30 червня 2024 року.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 31 травня 2022 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 31 травня 2022 року.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат, а саме частини витрат за сплату за навчання повнолітнього сина ОСОБА_4 , у розмірі 5250 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Як зазначив Верховний суд у постанові від 01 квітня 2019 року по справі № 233/3518/17, наявність додаткових витрат має довести той з батьків, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини в якості аліментів.

У постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі № 320/383/19 роз`яснено, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме квитанції до прибуткового касового ордеру б/н від 17 січня 2022 року та квитанції № 0.0..2 від 17 серпня 2022 року, за навчання ОСОБА_3 у Відокремленому структурному підрозділі «Боярський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» було сплачено 10500 грн..

Тому, оскільки дані витрати пов`язані з обставинами, що стосується дитини, і дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути прикута до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, а тому, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача додаткових витрат, у розмірі 5250,00 грн., є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Крім того, оскільки відповідно до Закону України, позивач при зверненні до суду з даним позовом звільняється від сплати судового збору, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за дві заявлені позивачем позовні вимоги, а саме по 992,40 грн., за кожну, що в загальному розмірі становить 1984,80 грн..

Керуючись ст. ст. 182, 183, 185, 198-200 СК України, ст. ст. 10, 81, 141, 258-259, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 31 травня 2022 року і до припинення навчання ОСОБА_3 у Відокремленому структурному підрозділі «Боярський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України», а саме до 30 червня 2024 року.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Право на утримання, припиняється у разі припинення навчання ОСОБА_3 у Відокремленому структурному підрозділі «Боярський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 1/2 частини витрат за сплату за навчання ОСОБА_3 у Відокремленому структурному підрозділі «Боярський коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України», а саме 5250 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Осаулова Н.А.

Рішення виготовлено 31.10.2022 р.