Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" жовтня 2022 р. Справа № 596/1337/22

Провадження № 2-о/596/90/2022

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі судового засідання Рудніцькій О.П.

за участю: заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Печінки П.В.

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою адвоката Печінки Павла Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа, щодо якої необхідно встановити обмежувальний припис ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Печінка П.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа, щодо якої необхідно встановити обмежувальний припис: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 проживає у житловому будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованому у АДРЕСА_1 . Зазначене будинковолодіння належить їй на праві приватної власності і крім неї в будинку проживають її дочка ОСОБА_3 із сином та внуками, а також, колишній зять заявниці - ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу із дочкою заявниці, що мало місце 02.06.2020 року ОСОБА_2 , продовжуючи жити у будинку, зловживає спиртними напоями, внаслідок чого проявляє невмотивовану агресію та систематично вчиняє щодо заявниці та її дочки фізичне, економічне та психологічне насильство.

Прояви фізичного насильства з боку ОСОБА_2 виразився в тому, що 28.08.2021 року перебуваючи у будинку він умисно наніс дочці заявниці два удари в ділянку спини, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, за що був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України.

Економічне насильство полягає в тому, що ОСОБА_2 перебуваючи у нетверезому стані систематично вчиняє пошкодження речей та предметів домашнього вжитку (двері, дверні замки, стаціонарного телефону та іншого майна), ніде не працюючи та не маючи доходів не приймає участі у сплаті комунальних послуг та іншому утриманні житла. Зазначені обставини спонукали заявницю у судовому порядку стягувати із ОСОБА_2 кошти на відшкодування частини сплачених комунальних платежів.

Психологічне насильство, зокрема, проявляється в тому, що ОСОБА_2 , на висловлювання заявниці невдоволення зазначеними діями колишнього зятя, веде себе щодо неї агресивно, обзиває її нецензурними лайками, принижує її, висловлює погрози вчинення фізичної розправи, залякуючи її.

Вживаючи спиртні напої у будинку у нічний час ОСОБА_2 порушує загальноприйняті правила співжиття та перешкоджає відпочинку престарілої заявниці, а також інших членів її сім`ї.

Через реальне сприйняття висловлюваних ОСОБА_2 погроз, заявниця змушена щоразу звертатись за захистом до органів поліції, унаслідок чого той неодноразово притягувався як до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України, так і до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи систематичність вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства по відношенню до неї, обґрунтованість ризиків та підставність застосування до ОСОБА_2 спеціальних заходів захисту щодо протидії домашньому насильству, покликаючись на положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заявник просить видати стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис, яким встановити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього такі обов`язки, а саме заборонити:

1)перебувати в місці спільного проживання із постраждалою ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 ;

2)наближатися на відстань 100 метрів до вказаного місця проживання заявниці;

3)особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь - який спосіб спілкуватися з нею;

4)вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заявник просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців.

Заявник та її представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали з підстав наведених у заві, просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив з приводу застосування до нього обмежувального припису та пояснив суду, що в будинку АДРЕСА_1 , він проживає уже 40 років і має право там проживати. Заявниця все видумала. Вказаний будинок складається із трьох кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету, коридору та веранди. В одній кімнаті проживає він, дочка із зятем в другій, а внук в третій.

Свідок ОСОБА_3 , яка є дочкою заявниці, в судовому засіданні показала суду, що ОСОБА_2 її обзиває, приносить спиртне, маючи сина, який хворіє. Вони разом із сином вживають спиртне і син на фоні того ламає меблі, ламає двері, кричить, обзиває, з кухні її виганяє, вночі допізна ходить. Він до сплати комунальних послуг, купівлі продуктів харчування не прикладається. Вдома по господарству нічого не робить. Також зазначила, що в будинку є три кімнати, в одній проживає вона з мамою, в другій син, а в третій ОСОБА_2 ..

Заслухавши пояснення заявника, її представника, заінтересовану особу, свідка, дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, судом встановлено наступне.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Суд встановив, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02.06.2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 10).

Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.09.1981 року, зареєстрованого в реєстрі за №1050, та копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу (інвентаризаційна справа №1858), ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.7,8).

Згідно копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1275, виданої Гусятинською селищною радою Чортківського району Тернопільської області 30 червня 2021 року, в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . (а.с.6). В судовому засіданні учасники справи також підтвердили факт реєстрації в будинку вищевказаних осіб.

Відповідно до копії рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 серпня 2021 року (справа №596/947/21), позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат за понесені комунальні послуги задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за понесені комунальні послуги в розмірі 1854 грн. 98 коп.. (а.с.11).

На підтвердження систематичного вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 , заявниця надала копію постанови Гусятинського районного суду Тернопільської області, а саме від 16.02.2021 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та закрито провадження в справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. (а.с.13).

Також, заявниця ОСОБА_1 надала копії постанов Гусятинського районного суду Тернопільської області, а саме від 22.02.2021 року та від 10 серпня 2021 року, якими ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 та ч.2 ст.173-2 КУпАП та піддано його адміністративним стягненням у виді штрафів. (а.с.14,15).

Крім того, заявниця надала копію вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначено йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 26.11.2021 року. (а.с.16,17).

Також, заявниця в судовому засіданні надала копію постанови Гусятинського районного суду Тернопільської області, а саме від 31.10.2022 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 систематично вчиняє відносно ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Заявник ОСОБА_1 не має змоги протистояти такому насильству, захистити себе чи припинити таке насильство з боку ОСОБА_2 .

Оцінюючи ризики продовження у майбутньому домашнього насильства ОСОБА_2 , відносно заявниці, суд враховує численність звернень заявниці до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 , систематичність таких дій кривдником відносно неї та неодноразове притягнення його до адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

На підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків), суд дійшов висновку про наявність високого рівня вірогідності продовження чи повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства та можливе настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними, відтак, суд дійшов висновку, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту ОСОБА_1 до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

Оскільки в судовому порядку до ОСОБА_2 обмежувальний припис застосовується вперше, суд дійшов висновку про визначення строку обмежувального припису строком на 2 місяці.

Стосовно тимчасових обмежень, які просить застосувати заявник, судом встановлено, що ОСОБА_2 на законних підставах проживає у будинку АДРЕСА_1 , іншого житла він не має, а тому суд вважає, що такі тимчасові обмеження як заборона перебувати в місці спільного проживання та наближатися на відстань 100 метрів до вказаного місця проживання заявниці, фактично позбавлять ОСОБА_2 доступу до його єдиного житла.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, ч.3 ст.12, ст.ст. 259, 294, 350-1 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Печінки Павла Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа, щодо якої необхідно встановити обмежувальний припис ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 ), а саме:

- заборонити заходити у житлові кімнати, приміщення кухні, що в будинку АДРЕСА_1 (за місцем спільного проживання із ОСОБА_1 ) під час перебування у них ОСОБА_1 ;

- заборонити у будь - який спосіб спілкуватися із ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк обмежувального припису - 2 (два) місяці.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення суду повідомити відділення поліції №3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Чортківську районну державну адміністрацію та Гусятинську селищну раду Чортківського району Тернопільської області за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 03 листопада 2022 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна