Провадження № 2/344/3010/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

03 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 19 січня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі народились діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що спільного сімейного життя між сторонами не склалося. Вже тривалий час вони разом не проживають. На сьогоднішній день всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Відповідач ніяким чином не піклується про свою сім`ю, про стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. Сімейне життя призвело до постійних суперечок. На даний момент шлюб між сторонами носить формальний характер. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати шлюбні відносини немає. Враховуючи наведене, просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, неповнолітнього сина ОСОБА_4 залишити позивачці на виховання. Судові витрати стягнути з відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, просила розглядати даний спір у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_1 від 19.01.2002 року сторони зареєстрували шлюб 19.01.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено запис за №54.

Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 від 16.07.2002 року сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого повторно, Серія НОМЕР_3 від 23.07.2022 року сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини, як подружжя.

Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та постановляє рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно з вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що неповнолітня дитина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю. Дані обставини сторонами не оспорюються та доказуванню не підлягають. Позивачка просить суд після розірвання шлюбу їхню спільну неповнолітню дитину ОСОБА_4 залишити на проживання з нею.

Однак, частиною 2 статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Станом на день звернення до суду неповнолітній дитині сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилось 14 років, а тому не підлягає до задоволення вимога про залишення ОСОБА_4 на проживання з позивачкою.

В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273, 280-282, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19.01.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено запис за №54 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Татарінова