Справа № 2-395/11
Провадження № 8/466/1/22
У Х В А Л А

судового засідання

26 жовтня 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І.,

справа 2-395/11,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 05.04.2017 року у справі за позовною заявою військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу приміщення ангару та зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку,

за участю представників заявника адвокатів: Пшевлоцького Ю.М., Гладьо Ю.О.,

Шумського Н.М.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

заступника керівника Львівської спеціалізованої

прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону Бучко Р.,

представника МО України Мазура Д.Г.,

у с т а н о в и в:

у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться справа за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 05.04.2017 року у справі за позовною заявою військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу приміщення ангару та зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку.

Ухвалою від 04.11.2020 суд прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року провадження в цивільній справі 2-395/11 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 05.04.2017 року у справі за позовною заявою військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу приміщення ангару та зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку - зупинив до набрання законної сили рішення суду в справі №466/8559/20 за позовом Військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави - в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" до Обласного комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", третя особа ОСОБА_1 про визнання дій протиправними.

За клопотанням представника заявника від 01.06.2022, ухвалою суду від 02.06.2022 провадження у справі поновлено (том 3 арк.спр.74).

12.10.2022 представник ОСОБА_1 адвокат Гладьо Ю. подала до суду письмові пояснення щодо учасників справи та їх представників у частині Міністерства оборони України та прокурора. В обґрунтування клопотання зазначає, що ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення співпозивача. Вказує на те, що ухвалою від 25.03.2009 року відкрито провадження за позовом ДП Міністерства оборони «Львівський завод збірних конструкцій» в інтересах якого звернувся військовий прокурор Львівського гарнізону, а тому участь у процесі представника Міністерства Оборони України є недопустимою. Щодо участі прокурора, то відповідно до абз. 3 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній. Вказує на те, що державне підприємство Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" є державним підприємством, самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, яке вправі самостійно здійснювати захист своїх прав та інтересів, а тому просить не допускати представника Міністерства оборони України та прокурора до у часті до процесу у даній справі.

В судовому засіданні представники заявника адвокати Пшевлоцький Ю.М., Гладьо Ю.О., Шумський Н.М., представник заявника - ОСОБА_2 клопотання адвоката Гладьо Ю.О. від 12.10.2022 підтримали, просили задовольнити з мотивів зазначених у письмових поясненнх від 12.10.22 (том 3 арк.спр.142-147).

Прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону Бучко Р. просив відмовити у задоволенні клопотання, зазначивши, що судом за йчастю прокурора ухвалено рішення по суті, а тому заява про перегляд такого за нововиявленими обставинами також має бути здійснене з участю представника прокуратури. До того ж він наполягає первинно на розгляді клопотання про залишення без розгляду заяви про перегляд рішення суду, т.я. заява продана по спливі 3-х років після ухвалення рішення, а тому не підлягає до розгляду.

Представник Міністерства оборони Мазур Д.Г. просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення представників заявника, прокурора, представника МО України, дослідивши письмові пояснення та докази на підтвердження своїх обґрунтувань суд приходить такого.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з частинами першоютретьою статті 36-1 Закону України від 05 листопада 1991 року N 1789-XII «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом до суду, представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

У відповідності до частини четвертої статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Аналогічні положення містили і норми ст 45 ЦПК України 2004 року.

Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Звертаючись до суду із цим позовом, прокурор визначив позивачем: державне підприємство Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій". З позовом в інтересах Міністерства оборони України прокурор не звертався. Ухвалою про відкриття провадження від 25.03.2009 року також зазначено звернення військового прокурора тільки в інтересах ДП Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" (том 1 арк.спр.1, 33).

Відповідно до абзацу третього частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" є державним підприємством.

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що і в судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови від 27 лютого 2019 року у справі №761/3884/18 (провадження № 14-36цс19, пункт 35), від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц (провадження № 14-104цс 19, пункт 27)). Тому, зокрема, наявність чи відсутність в органу, через який діє держава, статусу юридичної особи, значення не має (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21, пункти 8.10, 8.12).

При цьому міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи відповідно до статті 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» наділені повноваженням звернення до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень (пункт 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19 (провадження № 12-11гс21)). Отже, незалежно від того, хто саме звернувся до суду орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор, у судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин. Таким чином, фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор.

На відміну від прокурора та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права учасники правовідносин. Конституцією України та законом не передбачена можливість прокурора здійснювати процесуальні та інші дії, спрямовані на захист інтересів юридичних осіб. Зокрема, до повноважень прокурора не належить здійснення представництва в суді державних підприємств. При цьому інтереси юридичної особи можуть не збігатися з інтересами її учасників (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19, пункт 62)). Тому інтереси державного підприємства можуть не збігатися з інтересами держави, яка має статус засновника (вищого органу) такого підприємства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 71)).

Відповідно до статті 170 ЦК України держава у цивільних відносинах діє через органи державної влади, а не через державні підприємства.

Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21), в якій Велика Палата Верховного Суду підтвердила свій висновок про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі державного підприємства (пункт 8.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21)).

Враховуючи наведене, позовні вимоги прокурора, спрямовані на захист прав або інтересів не держави, а державного підприємства, не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах державного підприємства, а прокурор не має повноважень на ведення справ в частині таких вимог.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2022 у справі №354/660/15-ц (провадження №61-2375св22) зазначив, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону, має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень.

До повноважень прокурора не належить здійснення представництва в суді державних підприємств. При цьому інтереси юридичної особи можуть не збігатися з інтересами її учасників (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16 (провадження №12-88гс19, пункт 62)). Тому інтереси державного підприємства можуть не збігатися з інтересами держави, яка має статус засновника (вищого органу) такого підприємства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №910/2861/18 (провадження №12-14гс19, пункт 71).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, керуючись частиною третьою статті 56 ЦПК України, згідно з якою прокурор звертається до суду з позовною заявою виключно у випадках, визначених законом, а Законом не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, та враховуючи висновки Верховного Суду, у перерахованих вище постановах, суд приходить висновку про відсутність на здійснення представництва Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону та Міністерства оборони України у цивільній справі заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 05.04.2017 року у справі № 2-395/11 за позовною заявою військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу приміщення ангару та зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку.

Керуючись ст. 12, 13, 43, 56, 247, 258-261, 425-427, 429 ЦПК України, суд ,

п о с т а н о в и в :

Визнати відсутність на здійснення представництва Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону та Міністерства оборони України у цивільній справі заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 05.04.2017 року у справі № 2-395/11 за позовною заявою військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Міністерства оборони України в особі державного підприємства Міністерства оборони України "Львівський завод збірних конструкцій" до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу приміщення ангару та зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 31.10.2022року.

Суддя: П. С. Невойт