Справа № 357/9771/22
У Х В А Л А

27.10.2022 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О. І. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2022 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів. Позовна заява підписана адвокатом Запаскіним М.Р.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана позовна заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду, як справа позовного провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 жовтня 2022 року головуючим суддею по справі було визначено суддю Орєхова О.І.

З контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, убачається, що справа для розгляду була передана судді 25 жовтня 2022 року.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 184 ЦПК України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 187 ЦПК України передбачено, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку. передбаченому ст. 185 цього Кодексу.

У зв`язку з зазначеним, звернення позивача до суду зобов`язує суддю до вчинення необхідних процесуальних дій з метою з`ясування можливості відкриття провадження у цивільній справі. Зокрема, з`ясуванню підлягають питання чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, для повернення позовної заяви, для відмови у відкритті провадження у справі.

Нормами статей 175 та 177 ЦПК України регламентовано вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Окрім правильної форми, позовна заява має бути правильно-змістовно наповнена.

Вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи, встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам встановленим ЦПК України з наступних підстав.

Так, позивач об`єднала в своїй позовній заяві три позовні вимоги:

- про розірвання шлюбу;

- про визначення місця проживання малолітньої дитини;

- про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб ( способи) захисту прав або інтересів передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до п.5 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

У відповідності до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Всупереч вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства, позивачем ОСОБА_1 у позові не викладено обставин і не зазначено доказів того, у чому конкретно полягає однорідність позовних вимог про розірвання шлюбу, позовних вимог про визначення місця проживання та про стягнення аліментів, які не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права, розглядаються в різних провадженнях: позовна вимога про визначення місця проживання дитини має розглядатись судом в порядку загального позовного провадження, а позовна вимога про розірвання шлюбу та стягнення аліментів розглядаються судом в порядку спрощеного позовного провадження. Правильність вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу не залежить від правильності позовних вимог про визначення місця проживання дитини та позовних вимог про стягнення аліментів. Крім того, строки розгляду позовних вимог про розірвання шлюбу, позовних вимог про визначення місця проживання та позовних вимог стягнення аліментів на дитину є різними.

Так, в справах про розірвання шлюбу, передбачена можливість надання сторонам строку для примирення та зупинення в зв`язку з цим провадження у справі, що в свою чергу не передбачено при розгляді справ про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, і в наслідку, може призвести до безпідставного затягування розгляду даних позовних вимог.

Спільний розгляд, різних не взаємопов`язаних між собою позовних вимог, може ускладнити вирішення справи.

Водночас, позивачем жодним чином не обґрунтовано вимоги про визначення місця проживання дитини, не зазначено в чому полягає спір в цій частині, не вказано про наявність заперечень відповідача щодо подальшого проживання дитини з позивачем.

Окрім того, позивачем в позовній заяві зазначено, що вона має на своєму утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте доказів, які підтверджують знаходження на її утриманні сина суду не надала, як і не надала оригінал свідоцтва про шлюб.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 підписана адвокатом Запаскіним М.Р., повноваження якого на підписання позовної заяви від імені позивача, документально не підтверджено.

Так, до матеріалів справи долучено:

- ордер серії АІ № 1270357 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Запаскіним М.Р., виданий на підставі договору про надання правової допомоги № 184 від 11.10.2022 року у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області, Київському апеляційному суді, Касаційному цивільному суді Верховного Суду. При цьому, в ордері обумовлено, що договором на надання правової (правничої) допомоги адвоката не обмежується.

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Запаскіним М.Р.

Проте, жоден з поданих документів не засвідчує право представника позивача на підпис позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно із ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб при реалізації права на справедливий суд (стаття 1312 Конституції України, стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи щодо надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії, а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, яка реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з позовною заявою до суду.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/23346/16 від 14.03.2018 року чітка та передбачувана вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу та не є обмеженням права на доступ до суду. Та дійшла висновку, що у разі відсутності довіреності з вичерпним переліком повноважень, правомочність адвоката як представника щодо підписання документів від імені свого довірителя, повинна підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно наданих йому повноважень чи шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Аналіз наведених норм діючого законодавста дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату. Право на подання позову не є тотожним праву представника на підписання від імені позивача позовної заяви.

Відповідно до п. 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, ордер є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера. Тобто, зазначення на ордері застереження «Договором про надання правової (правничої) допомоги права адвоката не обмежуються», не передбачені нормами чинного законодавства, та не свідчать про право представника на підписання заяви від імені заявника.

Отже, повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання позовної заяви, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 811/1507/18, від 29 травня 2019 року у справі № 202/5348/18.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 підписана представником позивача за відсутності підтвердження повноважень такої особи на підписання позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що він позбавлений можливості відкрити провадження у справі, а тому, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 необхідно надати до суду позовну заяву в новій редакції, в якій слід визначитися з позовними вимогами, а не об`єднувати в одне провадження вимоги про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки їх спільний розгляд є не можливим. Позовна заява в новій редакції повинна містити зміст позовних вимог, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Якщо позивач визначиться, що вона звертається з позовом про розірвання шлюбу то їй необхідно надати суду оригінал свідоцтва про укладення шлюбу. Якщо визначиться, що звертається до суду з позовом про стягнення аліментів, то необхідно надати суду докази того, що син перебуває на її утриманні ( наприклад: довідка з ЖЕК, ОСББ, центру надання адміністративних послуг про зареєстроване місце проживання дитини з матір`ю; акт ЖЕК чи ОСББ про фактичне місце проживання дитини з матір`ю без реєстрації ). Якщо визначиться, що звертається до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, то позов має містити обгрунтовані вимоги в цій частині. Докази необхідно надати для суду та відповідача. Окрім того, суддя звертає увагу на те, що якщо позов в новій редакції буде підписано представником позивача, то необхідно надати суду договір про надання правової допомоги, що підтверджує повноваження адвоката на право підпису позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач згідно ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись, ст.ст. 185, 259-261, 353 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених вище недоліків десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяО. І. Орєхов