ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5660/22 Справа № 203/418/22 Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т.П. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2022 року,

по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2022 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 03 серпня 2021 року приблизно об 11 годині 30 хвилин в м. Дніпрі по вул. Мостовій поблизу буд. №94 між автомобілями «MAZDA CX-7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням, та «Mitsubishi Galant», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , сталося ДТП. Причиною ДТП стало порушення ПДД з боку ОСОБА_2 і в результаті ДТП ними було складено та підписано Європротокол та повідомлено ТДВ СК «Альфа-Гарант». Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент заподіяння шкоди була забезпечена Полісом ОСЦПВВНТЗ АР № 7515952, виданим ТДВ СК «Альфа-Гарант» з терміном дії з 16 жовтня 2020 року по 15 жовтня 2021 року. Відповідно до висновку експертизи №138/21А від 07 вересня 2021 року з визначенням матеріальної шкоди заподіяної КТЗ «MAZDA CX-7», та складеного експертом Дроздовим Ю.В., вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 63495,76 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин КТЗ становить 37819,82 грн. та 35470,58 грн. (без урахування ПДВ), вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, пошкодженого внаслідок ДТП складає 37819,82 грн. Страховою компанією йому було сплачено на його користь грошові кошти у розмірі 17907,13 грн. Зазначає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» йому було не доплачено 15563,45 грн., і ця сума є різницею між сумою згідно висновку експерта 35470,58 грн., за вирахуванням суми йому фактично сплаченої суми грошового відшкодування в розмірі 17907,13 грн., а також франшизи у сумі 2000,00 грн. У зв`язку із чим, він змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якому просив стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на його користь суму не виплаченого страхового відшкодування у розмірі 15563,45 грн., а також витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 2500,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн., та вирішити питання щодо розподілу судових витрат при ухваленні рішення судом.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант про стягнення матеріальної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2022 року просить скасувати рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.06.2022 року по цивільній справі № 203/418/22 провадження №2/205/1777/22 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У відзиві Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2022 року просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 серпня 2021 року приблизно об 11 годині 30 хвилин в м. Дніпрі по вул. Мостовій поблизу буд. №94 між автомобілями «MAZDA CX-7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та «Mitsubishi Galant», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , сталося ДТП. Причиною ДТП стало порушення ПДД з боку ОСОБА_2 і в результаті ДТП, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам спричинені механічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода, і між ними було складено та підписано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника наземного транспортного засобу марки «Mitsubishi Galant», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застраховано в ТДВ СК «Альфа-Гарант», відповідно до полісу № АР/7515952 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

10 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого, а також надав відповідачу заяву про перерахування коштів за відшкодування шкоди внаслідок ДТП із зазначенням власних реквізитів.

11 серпня 2021 року відбувся огляд пошкодженого ТЗ «MAZDA CX-7», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був складений відповідний протокол огляду транспортного засобу №21/438с. Зазначений протокол було складено та підписано експертом Дроздовим Ю.В., представником (адвокатом) Блінова Д.В. та представником ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Відповідно до висновку експерта №1109/21, складеного 07 вересня 2021 року судовим експертом Дроздовим Ю.В., вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 63495,76 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин КТЗ становить 37819,82 грн. та 35470,58 грн. (без урахування ПДВ), вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, пошкодженого внаслідок ДТП складає 37819,82 грн. Вищезазначений висновок було зроблено на підставі акту огляду колісного транспортного засобу від 11 серпня 2021 року.

Матеріали справи містять складені аварійним комісаром ОСОБА_3 два аварійні сертифікати №№46-D/92/5, 46-D/97/9 від 21 жовтня 2021 року, якими було здійснено два розрахунки: матеріального збитку завданого ТЗ «Мазда», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до яких: 1) вартість відновлювального ремонту ТЗ згідно ремонтної калькуляції 46-D/92/5 48206,49 грн. (з ПДВ), вартість відновлювального ремонту ТЗ з врахуванням фізичного зносу 27015,74 грн. (з ПДВ) та 22513,12 грн. (без ПДВ); 2) вартість відновлювального ремонту згідно ремонтної калькуляції 43-D/97/9 3019,20 грн. (з ПДВ), вартість відновлювального ремонту ТЗ з врахуванням фізичного зносу 3019,20 грн. (з ПДВ) та 2516,00 грн. (без ПДВ).

Тобто, весь обсяг пошкоджень наявних на автомобілі/загальний розмір матеріального збитку складає 22513,12 грн. без ПДВ, а розрахунок матеріального збитку завданого ТЗ «Мазда», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до якого було оцінено пошкодження, що не відносяться до отриманих внаслідок ДТП складає 2516,00 грн.

15 листопада 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було розглянуто заяву ОСОБА_1 і здійснено перерахування суми грошового відшкодування у розмірі 17997,12 грн. та направлено листа позивачу за №1246/22 з обґрунтуванням та розрахунком суми грошового відшкодування, з якого вбачається, що розрахунок проводився з врахуванням аварійних сертифікатів №46-D/92/5, №46-D/97/9, від 21 жовтня 2021 року. Вказана сума виходить з розрахунку 22513,12 грн. без ПДВ (вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу, згідно звіту №46-D/92/5) з вирахуванням 2516,00 грн. без ПДВ (вартість матеріального збитку щодо відновлення складових частин, які були пошкоджені до ДТП, згідно звіту №46-D/97/9) та розміру франшизи 2000,00 грн., передбаченої полісом ОСЦПВ № АР/7515952.

Згідно із частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик повинен виплатити потерпілому страхове відшкодування в порядку, передбаченому Законом.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вказаний Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Так, згідно із п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що на страховика покладено обов`язок протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком залучаються їх працівники. Страховиком та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону; прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем було виконане зобов`язання щодо направлення свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП, як це передбачено п. 34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було проведено експертне дослідження на власне замовлення, про що свідчить висновок експерта №1109/21, складений 07 вересня 2021 року судовим експертом Дроздовим Ю.В., зі змісту якого вбачається вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 63495,76 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин КТЗ становить 37819,82 грн. та 35470,58 грн. (без урахування ПДВ), вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, пошкодженого внаслідок ДТП складає 37819,82 грн. Зазначений висновок було зроблено на підставі акту огляду колісного транспортного засобу від 11 серпня 2021 року. Зазначений в ньому розмір матеріального збитку є більшим за сплачену страховою компанією сумою страхового відшкодування. При цьому п. 34.3. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) чітко визначено, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем було в рамках встановленого п. 34.2. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку надано свого представника та здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, отже, підстав для проведення власного експертного дослідження для визначення розміру шкоди у позивача не було.

Матеріалами справи підтверджено та не оспорювалось позивачем в суді першої інстанції, що 15 листопада 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено перерахування суми грошового відшкодування у розмірі 17997,12 грн., а з наданих до суду першої інстанції, відповідачем відзиву та додатків до нього, вбачається, що розрахунок розміру виплати проводився з урахуванням наданих аварійним комісаром ОСОБА_3 аварійних сертифікатів №46-D/92/5, №46-D/97/9 від 21 жовтня 2021 року, здійснених на підставі відповідного протоколу огляду транспортного засобу від 11 серпня 2021 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наявні у справі розбіжності у висновках аварійного комісара та висновку експерта позбавляють суд можливості встановити дійсний розмір спричиненої шкоди, зокрема вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин без урахування ПДВ., в той же час, клопотання про призначення судової-автотоварозначої експертизи позивачем не заявлялося.

Крім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу, що у випадку незгоди позивача із розміром нарахованого та виплаченого страхового відшкодування, він не позбавлений права оскаржити відповідне рішення страховика про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) у судовому порядку, яке позивачем, окрім іншого не оскаржувалося.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 Цивільного процесуального кодексу України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що всупереч ст. 81 ЦПК України позивачем не доведено обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки заявлені вимоги не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні позовних вимог та не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані позивачем до суду першої інстанції, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону не прийняв висновок експертного дослідження №1109/21, складений 07 вересня 2021 року судовим експертом Дроздовим Ю.В., а прийняв як належний доказ складений аварійним комісаром ОСОБА_3 два аварійні сертифікати №№46-D/92/5, 46-D/97/9 від 21 жовтня 2021 року і послався на них в оскарженому рішенні, як на належний доказ, колегія суддів ставиться критично, оскільки, зважаючи на наявність суперечностей у висновках аварійного сертифікату та висновку експерта, апелянт з метою доведення обґрунтованості своїх позовних вимог до страхової компанії не скористався своїми процесуальними правами та не заявляв клопотань про призначення судом незалежної автотоварознавчої експертизи з метою встановлення спричиненого йому збитку, або допиту експертів у судовому засіданні з метою встановлення розбіжностей у визначенні розміру, спричиненої шкоди. Проте позивач не скористався своїм право і клопотання про призначення судом відповідної судової експертизи заявлено не було ні в суді першої інстанції, ні апеляційної інстанції.

Твердження апелянта, що складені аварійним комісаром ОСОБА_3 два аварійні сертифікати №46-D/92/5, №46-D/97/9 від 21 жовтня 2021 року не є складеним у відповідності до вимог законодавства, відтак не є допустимим та належним доказом, що підтверджує розмір заподіяної шкоди й містить занижену вартість, колегія суддів ставиться критично, оскільки всупереч ст. 81 ЦПК України апелянтом не доведено факт заниження розміру майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, вказаної у звіті про вартість матеріального збитку.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова