У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши заяву відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області; про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

04 листопада 2022 року відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою, у якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із позивача ОСОБА_2 на її користь судові витрати, а саме витрати на правову допомогу адвоката, в сумі 41 600 грн 00 коп.

В обґрунтування заяви відповідач вказує, що 24 жовтня 2022 року суд ухвалив рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області; про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. Однак, вирішивши справу по суті позовних вимог, суд не вирішив питання про судові витрати. При цьому, відповідач вимушена була скористатися правовою допомогою адвоката і сума її витрат на оплату таких послуг складає 41 600 грн 00 коп., які вона просить стягнути з позивача.

Дослідивши матеріали заяви та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суддя вважає необхідним зазначити наступне.

Установлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області; про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди /т. 3 а.с. 30-31, 32-55/.

При цьому, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 , заявленим ним у судовому засіданні, що відбулося 24 жовтня 2022 року, суд не вирішував вказаним рішенням питання про стягнення із позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ФОП ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, так як ОСОБА_3 було повідомлено про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідач бажає подати додаткові докази на доведення розміру даних витрат, сума яких зросла з моменту останнього надання ОСОБА_1 доказів на її підтвердження.

Дані обставини відображено у судовому рішенні /т. 3 а.с. 54/.

Згідно з вимогами частини першої статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Положеннями частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

За змістом частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення суду було ухвалено 24 жовтня 2022 року, а із заявою про ухвалення додаткового рішення відповідач звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області 04 листопада 2022 року.

Разом із вказаною заявою відповідач подала клопотання про виправлення описки у акті виконаних робіт, а саме у даті складення зазначеного акту.

Відповідно до частин першої-третьої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Частиною другою статті 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом із тим, відповідач ФОП ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі 04 листопада 2022 року, тобто поза межами строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України, не заявила клопотання про поновлення такого строку.

Слід зазначити, що встановлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства.

Звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися вказаним правом, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків, встановлених положеннями Цивільного процесуального кодексу України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням наведеного, суддя вважає, що наявні підстави для залишення заяви ФОП ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі без розгляду, що відповідає положенням статті 141 ЦПК України та узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 26 вересня 2022 року у справі № 754/15119/20 (провадження № 61-19834св21).

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

Заяву відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області; про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т. А. Миколаєнко