Провадження номер 2/741/371/22
Єдиний унікальний номер 741/420/22
РІШЕННЯ

іменем України

04 листопада 2022 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Сокирки Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/4 частини спадкового житлового будинку,

УСТАНОВИВ:

У червні 2022 року представник позивача ОСОБА_4 від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що 18 лютого 2022 року Носівським районним судом Чернігівської області ухвалено рішення, яким задоволено частково позов ОСОБА_2 , визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 58,5 кв. м, житловою площею 31,1 кв. м з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 22 березня 2022 року дане рішення суду набрало законної сили.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . За таких обставин ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належало по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 за життя заповіту не складала, а тому спадкоємство після її смерті здійснюється за законом.

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_6 не заводилася.

Судовим рішенням також встановлено, що на день смерті ОСОБА_6 була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом із нею були зареєстровані чоловік ОСОБА_5 , син ОСОБА_1 та невістка ОСОБА_7 .

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця.

Аналогічні положення закріплені у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 2 вересня 2020 року у справі № 305/653/18.

Суд указав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , як спадкоємці першої черги за законом, фактично вступили в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_6 , а тому вважаються такими, що прийняли спадщину після її смерті, у рівних частинах (по 1/4 частині кожен) успадкували належну ОСОБА_6 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 11). Судовим рішенням встановлено, що 23 листопада 2017 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:019:0020, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянку площею 0,2230 га, кадастровий номер :01:019:0021, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за цією ж адресою, заповів ОСОБА_2 . З копії спадкової справи № 9/2020 до майна померлого ОСОБА_5 (а. с. 39-61) вбачається, що ОСОБА_2 спадщину прийняла, 16 вересня 2020 року на її ім`я були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки з кадастровим номерами :01:019:0020 та :01:019:0021, які розташовані в АДРЕСА_1 . Суд встановив, що таким чином ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом, успадкувала після смерті ОСОБА_5 належні йому 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Цим судовим рішенням також встановлено, що доводи позивача про те, що ОСОБА_1 не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , оскільки станом на 30 грудня 2001 року фактично не проживав разом із ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , не спростовують факт його реєстрації за цією адресою на день смерті ОСОБА_6 , що відповідно до чинного на той час законодавства є достатньою підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а тому суд визнав ці доводи необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

ОСОБА_1 звертався до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Саме тому представник позивача просив судовим рішенням визнати за позивачем право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 .

Ухвалою судді від 11 липня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 27 вересня 2022 року.

Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 25 жовтня 2022 року.

У судове засідання позивач не з`явився, але до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а. с. 47).

У судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з`явився, але до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та його представника (а. с. 57а).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що вона визнає позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, та просила справу розглянути за її відсутності (а. с. 49).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що вона визнає позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, та просила справу розглянути за її відсутності (а. с. 48).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

Судом установлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 відноситься до типу колгоспних дворів, що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 26 квітня 1962 року (а. с. 27).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2022 року, яке набрало законної сили 22 березня 2022 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 58,5 кв. м, житловою площею 31,1 кв. м з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даним рішенням суду встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належало по 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 за життя заповіту не складала, а тому спадкоємство після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Частиною 1 ст. 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_6 не заводилася.

У судовому засіданні встановлено, що на день смерті ОСОБА_6 була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом із нею були зареєстровані чоловік ОСОБА_5 , син ОСОБА_1 та невістка ОСОБА_7 .

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця.

Аналогічні положення закріплені у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 2 вересня 2020 року у справі № 305/653/18.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 як спадкоємці першої черги за законом фактично вступили в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_6 , а тому вважаються такими, що прийняли спадщину після її смерті в рівних частинах (по 1/4 частини кожен) успадкували належну ОСОБА_6 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами.

Вищевказаним рішенням Носівського районного суду Чернігівської області також встановлено, що доводи позивача ( ОСОБА_2 ) про те, що ОСОБА_1 не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , оскільки станом на 30 грудня 2001 року фактично не проживав разом із ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , не спростовують факт його реєстрації за цією адресою на день смерті ОСОБА_6 , що відповідно до чинного на той час законодавства є достатньою підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а тому суд визнав ці доводи необґрунтованими та таким, що не заслуговують на увагу.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 10).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, що вже встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому ця обставина не підлягає доказуванню в даній справі.

Отже, з моменту смерті ОСОБА_6 її сину ОСОБА_1 стало належати 1/4 частини вищевказаного житлового будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 звертався до Носівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_6 на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у спадкоємця відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Киреєвої Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 774/02-31 від 1 листопада 2022 року (а. с. 55).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація, згідно з якою загальна площа житлового будинку становить 58,5 кв. м, житлова - 31,1 кв. м (а. с. 18-20).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 992,40 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 7).

Ураховуючи, що заяви відповідачів про визнання позову подані до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 200, 211, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/4 частини спадкового житлового будинку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 58,5 кв. м, житловою площею 31,1 кв. м з відповідною частиною господарських будівель та споруд у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений в АТ «Ощадбанк» за реквізитами: рахунок отримувача - UA0025645, отримувач коштів - ГУК у Черніг.обл/тг м. Носівка/22030101, код класифікації доходів бюджету - 22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37972475, судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. відповідно до квитанції № 115 від 15 червня 2022 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 04 листопада 2022 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА