Справа № 276/1378/22
Провадження по справі №2/276/349/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., за участю:

секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

представника позивачів ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кузьменкова М.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_6 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у poзмірі 9 000 гривень 00 копійок, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1269 гривень 47 копійок, три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 76 гривень 19 копійок, інфляційні втрати у розмірі 63 гривні 00 копійок, а також понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень 00 копійок; стягнути з ТОВ «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у poзмірі 9 000 гривень 00 копійок, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1269 гривень 47 копійок, три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 76 гривень 19 копійок, інфляційні втрати у розмірі 63 гривні 00 копійок, а також понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень 00 копійок; стягнути з ТОВ «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_5 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_6 , страхове відшкодування у poзмірі 112 000 гривень 00 копійок, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 15802 гривні 74 копійки, три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 948 гривень 16 копійок, інфляційні витрати у розмірі 784 гривні 00 копійок, а також понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень 00 копійок.

В обґрунтування позову зазначили, що 16 серпня 2021 року приблизно о 21 год. 45 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині Гостомельського шосе у м. Києві, на відстані приблизно 1700 метрів від КП "Пуща Водиця", здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_7 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан», тому позивачі звернулись до страховика за виплатою страхового відшкодування на загальну суму 260 000, 00 грн (у межах страхового ліміту). Проте, 16 червня 2022 року ТДВ «СК «Гардіан» провело часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 130 000, 00 грн (половина від заявленої суми).

На переконання позивачів, рішення ТДВ «СК «Гардіан» про часткову виплату страхового відшкодування суперечить Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження за вказаним позовом.

21.09.2022 відповідачем до суду направлено відзив на позовну заяву, в якому ТДВ «СК «Гардіан» просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю. Зазначив, що причиною ДТП від 16.08.2021 було грубе порушення пішоходом ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України, оскільки у місці непередбаченому для руху пішоходів розпочав перетинати проїзну частину, знаходячись у стані сильного алкогольного сп`яніння. Тим самим, ОСОБА_8 створив умови, за яких водій зазначеного автомобіля був позбавлений можливості уникнути зіткнення. Водночас, у діях водія ОСОБА_7 жодних порушень Правил дорожнього руху України не встановлено, що і слугувало підставою для закриття кримінального провадження стосовно зазначеної особи. Відповідач, керуючись ч.2 ст. 1193 ЦК України та п.36.3 ст. 36 Закону №1961-IV, здійснив розподіл страхового відшкодування відповідно до кількості учасників ДТП. Також посилається на те, що позивачем не надано доказів повного переліку осіб, що мають право на отримання моральної шкоди. Крім цього, відповідач заперечує проти задоволення вимоги позивачів про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки вони є похідними від основних вимог. Що стосується витрат на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн, то ТДВ «СК «Гардіан» вважає їх неспівмірними, штучно завищеними та необгрунтованими.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги просив задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, керуючись доводами, викладеними у відзиві.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16 серпня 2021 року, приблизно о 21 год. 45 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині Гостомельського шосе у м. Києві, на відстані приблизно 1700 метрів від КП "Пуща Водиця", здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , внаслідок чого останній від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 17 серпня 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000748 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Постановою слідчого СУ ГУ Національної поліції у м.Києві від 30.11.2021 дане кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Органом досудового розслідування було встановлено, що у місці непередбаченому для руху пішоходів, на відстані, що необхідна для уникнення наїзду на пішохода, справо наліво відносно руху автомобіля«Ford Mondeo» д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 розпочав перетинати проїзну частину, при цьому знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння та своїми діями наразив на небезпеку своє життя і здоров`я. Порушення пішоходом ОСОБА_8 вимог п.п. 1.3, 1.5., 4.7, 4.14.а), 4.14.6) ПДР України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Водночас, у діях водія ОСОБА_7 відсутній причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_7 , як водія транспортного засобу, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ТДВ «СК «Гардіан» за полісом №203023802. Згідно з даним полісом строк дії договору з 04.03.2021 по 03.03.2022; страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю складає 260000,00 гривень.

30 листопада 2021 року на адресу ТДВ «СК «Гардіан» була надіслана заява про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини загиблого - ОСОБА_5 на суму 18 000,00 грн (моральна шкода) та в інтересах малолітньої доньки загиблого - ОСОБА_6 на суму 234 000, 00 (моральна шкода та витрати на утримання).

02 грудня 2021 року на адресу ТДВ «СК «Гардіан» була надіслана заява про долучення додаткових документів та виплату страхового відшкодування в інтересах дружини потерпілого - ОСОБА_5 , доньки потерпілого - ОСОБА_6 , батька потерпілого - ОСОБА_4 та матері потерпілого - ОСОБА_3 на загальну суму 260 000, 00 грн (у межах страхового ліміту).

10 січня 2022 року на адресу ТДВ «СК «Гардіан» була надіслана заява про долучення додаткових документів та виплату страхового відшкодування, а саме: копія постанови про закриття кримінального провадження від 30.11.2021 року.

16 червня 2022 року ТДВ «СК «Гардіан» провело часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 130 000, 00 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями №3282, №3275, №3283, 3280 від 16.06.2022.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до частини першої статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в ДТП, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

За вимогами статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону).

За змістом пункту 36.3 статті 36 вказаного Закону у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відтак, положення зазначеної норми Закону застосуванню в даних правовідносинах не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність пішохода ОСОБА_8 не була і не може бути застрахована відповідно до вимог вказаного Закону.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 січня 2019 року у справі № 274/4882/17-ц (провадження № 61-38295св18).

З огляду на наведене розмір страхового відшкодування на користь позивачів повинен визначатись страховиком без поділу розміру заподіяної шкоди на водія ОСОБА_7 , відповідальність якого була застрахована та пішохода ОСОБА_8 , а тому доводи відповідача не ґрунтуються на нормах закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним нормативно-правовим актом для спірних правовідносин, і безпосередньо регулює відносини, пов`язані з обов`язковим страхуванням цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не передбачено зменшення розміру страхового відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно пункту 23.1 статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 27 Закону визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.

Пунктом 27.1 статті 27 Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених Законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

З наведених вище норм чинного законодавства вбачається, що заподіяння шкоди смертю потерпілого має низку особливостей. Зокрема, така особливість полягає у тому, що будь-яке діяння, яким завдається шкода ушкодженням здоров`я і, до того ж, джерелом підвищеної небезпеки, презюмується протиправним.

Що стосується причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діянням і завданою шкодою, як на тому наполягає сторона відповідача, то цей зв`язок також є специфічним у даному деліктному зобов`язанні. Вина заподіювача шкоди у випадках, коли така шкода завдається джерелом підвищеної небезпеки, не враховується, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини заподіювача, а її розмір визначений в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на рівні 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі.

Таким чином, при заподіянні шкоди життю потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність власника такого джерела настає незалежного від його вини, в силу закону, у певних межах, а саме щодо відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди. Отже, якщо настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, виникає і обов`язок страховика здійснити страхову виплату в порядку, передбаченому ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто здійснити відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди.

Вирішуючи питання розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, з урахуванням наведених вимог закону та обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральною шкодою в сумі 130000,00 грн, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - по 9000,00 грн, кожному, ОСОБА_5 та її малолітній дочці ОСОБА_6 - в сумі 112000,00 грн.

Наведе узгоджується з правовими висновками викладеними у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2021 у справі № 607/15258/19 (провадження № 61-4431 св 20), постанові Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.05.2021 у справі справа № 501/2015/16-ц (провадження № 61-7795св20).

Що стосується стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, то суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

За несвоєчасну виплату страхового відшкодування страховик має сплатити на вимогу страхувальника (чи вигодонабувача) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» граничний строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплати складає 90 днів.

Надаючи оцінку поданому позивачами розрахунку заборгованості, суд виходить з того, що 30.11.2021 та 02.12.2021 позивачі звернулися до відповідача із необхідними документами про виплату страхового відшкодування, проте, часткову виплату страхового відшкодування проведено лише 16.06.2022. Відповідно, суд погоджується з розрахунком періоду, наданим позивачами для обрахунку часу прострочення, починаючи з 16.06.2022 по 26.09.2022 (згідно заяви про збільшення позовних вимог, а.сп.72-76).

Перевіривши правильність розрахунку, з урахуванням визначених позивачами позовних вимог, викладених в заяві про збільшення позовних вимог від 30.08.2022 року, з огляду на те, що вказані розрахунки жодним чином не спростовані відповідачем, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пені у розмірі 1269,47 грн (кожному), 3% річних у сумі 76,19 грн (кожному) та інфляційних втрат у розмірі - 63,00 грн (кожному). На користь ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах її малолітньої дочки ОСОБА_6 , підлягає стягненню з відповідача пеня у розмірі 15802,74 грн, 3% річних у сумі 948,16 грн та інфляційних втрат у розмірі - 784,00 гривень.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то слід вказати наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

В обґрунтування розміру понесених представником позивачів витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано наступні документи:

1. копія договору про надання правової допомоги № Б/Н-1 від 14.07.2022, укладеного між адвокатом Ільківим Миколою Миколайовичем та ОСОБА_5 , на суму 10000,00 гривень;

2. детальний опис наданих послуг від 13.10.2022 року (наданої правової допомоги по договору № Б/Н-1 від 14.07.2022), відповідно до якого адвокатом надано наступну правову допомогу на загальну суму 10000,00 гривень, а саме:

- аналіз документів, наданих клієнтом, формування правової позиції щодо захисту порушених прав: 3 години, сума - 3000,00 грн;

- підготовка та написання позовної заяви - 3 години, сума - 3000,00 грн;

- підготовка та написання інших процесуальних документів (відзиву, адвокатських запитів, клопотань, заяв): 2 години, сума - 2000,00 грн;

- участь в судових засіданнях: 2 години, сума - 2000,00 грн.

3. квитанція №211 від 13.10.2022 до договору № Б/Н-1 від 14.07.2022 на суму 10000,00 гривень;

4. копії договорів про надання правової допомоги № Б/Н-2 та №Б/Н-3 від 14.07.2022, укладеного між адвокатом Ільківим Миколою Миколайовичем та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на суму 3000,00 гривень (кожен), а також детальні описи наданих позивачам послуг відповідно до цих договорів, де зазначено про надання наступних послуг на суму 3000,00 гривень (кожен), а саме:

- аналіз документів, наданих клієнтом, формування правової позиції щодо захисту порушених прав: 1 година, сума - 1000,00 грн;

- підготовка та написання позовної заяви - 0,5 години, сума - 500,00 грн;

- підготовка та написання інших процесуальних документів (відзиву, адвокатських запитів, клопотань, заяв): 0,5 години, сума - 500,00 грн;

- участь в судових засіданнях: 1 година, сума - 1000,00 грн.

5. квитанції №212 та №213 від 13.10.2022 до договору № Б/Н-2 від 14.07.2022 та договору № Б/Н-3 від 14.07.2022 на суму 3000,00 гривень.

Відповідач заперечив проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн, оскільки вважає їх неспівмірними, штучно завищеними та необгрунтованими. Зазначив, що найбільшою вартістю поміж усіх послуг є «укладення договорів про надання правової допомоги». Разом з цим, вивчення матеріалів справи є звичайною діяльністю адвоката, всі заявлені вимоги є тотожними і не потребують додаткового вивчення ще двічі. Також адвокатом зазначено, що загальна вартість підготовки та написання позовної заяви коштує 1000,00 грн для ОСОБА_4 , 1000,00 грн для ОСОБА_3 та 2000,00 грн для ОСОБА_5 . Однак, адвокатом готувалася лише одна позовна заява.

Суд вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачу витрат на правову допомогу, однак розмір таких витрат є завищеним.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом враховується, що дана справа відноситься до малозначних, розглянута судом у порядку спрощеного провадження, в аналогічних спорах вже сформована судова практика, по справі проведено всього 2 судових засідання, з яких перше судове засідання, 26.09.2022, було відкладене, у зв`язку з неотриманням судом відзиву на позов.

Крім того, адвокатом Ільківим М.М. підготовлено лише одну позовну заяву відносно всіх позивачів, з якими укладено договори про надання правової допомоги, останній брав участь в судових засідання в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів, та подав одну заяву до суду про збільшення позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог про стягнення витрат на правову допомогу та стягує з ТОВ «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_5 3000,00 грн витрат на правничу допомогу, на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - по 1000,00 грн, кожному.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1503 гривень 52 копійок.

Керуючись ст. 4, 76 - 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_6 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у poзмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень 00 копійок, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1269 (одна тисяча двісті шістдесят дев`ять) гривень 47 копійок, три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 76 (сімдесят шість) гривень 19 копійок, інфляційні втрати у розмірі 63 (шістдесят три) гривні 00 копійок, а також понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у poзмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень 00 копійок, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1269 (одна тисяча двісті шістдесят дев`ять) гривень 47 копійок, три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 76 (сімдесят шість) гривень 19 копійок, інфляційні втрати у розмірі 63 (шістдесят три) гривні 00 копійок, а також понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_5 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_6 , страхове відшкодування у poзмірі 112 000 (сто дванадцять тисяч) гривень 00 копійок, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 15802 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дві) гривні 74 копійки, три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 948 (дев`ятсот сорок вісім) гривень 16 копійок, інфляційні витрати у розмірі 784 (сімсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок, а також понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь держави судовий збір у розмірі 1503 гривень 52 копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Позивач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського 96, .

Повний текст рішення виготовлено 01.11.2022.

Головуючий суддя: А.М. Збаражський