Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/550/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 жовтня 2022 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Вітківського М.О.,

при секретарі - Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гребінка без фіксації технічними засобами в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Гребінківської міської ради Полтавської області, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, виселення,-

в с т а н о в и в :

30 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності і у такий спосіб, усунути перешкоди у здійсненні ним права користування, володіння та розпорядження нерухомим майном. Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із займаного нею житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, 28.06.2003 року між сином позивача ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 , було зареєстровано шлюб. У шлюбі у них народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після одруження позивач свою невістку зареєстрував за адресою свого проживання в АДРЕСА_1 , вказаний будинок належить позивачу на праві приватної власності.

Позивач вказує, що спільне життя між сином позивача та відповідачем не склалося. Шлюб між ними було розірвано 14.09.2021 року. Після розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 вже не є членом сім`ї позивача, він звернувся до відповідача з проханням щодо добровільного зняття з реєстраційного обліку за адресою будинку, який йому належить на праві приватної власності та виселення з нього.

Крім того, позивачу відомо про те, що мати відповідача проживає в с. Лазірки Лубенського району Полтавської області. Тобто, у відповідача є місце для постійного проживання у батьківському будинку. На прохання позивача щодо зняття з реєстраційного обліку та виселення, відповідач ніяким чином не реагує, напроти, систематично псує будинок (неодноразово била стекла у вікнах, пошкодила побутову техніку), систематично порушує правила співжиття, робить неможливим для інших проживання з нею в одному будинку (ображає не тільки позивача, а й його дружину, сина, онуків, зловживає спиртними напоями, не дає спокою), а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Доказом агресивної поведінки відповідача є те, що до СПД №1 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області протягом 2021-2022 років надійшло 23 звернення відносно відповідача ОСОБА_2 та було складено дев`ять адміністративних протоколів за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які в подальшому були направлені до Гребінківського районного суду для розгляду по суті.

З метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, позивач вимушений звернутися до Гребінківського районного суду Полтавської області з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, виселення.

Згідно відповіді виконавчого комітету Гребінківської міської ради про реєстрацію місця проживання осіб від 12.07.2022 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28).

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 12.07.2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін. Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та встановлено строк для подання відзиву на позов. (а.с.29-31).

24.10.2022 року в судове засідання позивач та представник позивача адвокат Чумарний А.І. не з`явилися, вони належним чином сповіщені про день і час розгляду справи, представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача та підтримання позовних вимог в повному обсязі (а.с.79).

Відповідач та її представник адвокат Юрченко С.Л. в судове засідання не з`явилися, вони належним чином сповіщені про день і час розгляду справи, представник відповідача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача та зазначив, що так як відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 05.10.2022 року погодилася з позовними вимогами і свою позицію не змінила, тому представник відповідача вимушений підтримати позицію відповідача. Проти позовних вимог не заперечує, просить позов задовольнити (а.с.77).

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Гребінківської міської ради Полтавської області, в судове засідання не з`явився, він належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, натомість надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що при вирішення питання про задоволення позову ОСОБА_1 покладається на розсуд суду (а.с.80,81).

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, він належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, натомість надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує (а.с.78).

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, заслухавши учасників справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За нормами ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Припинення дії, яка порушує право - застосовується в разі потреби припинити порушення права особи в майбутньому, тобто усунути перешкоди для здійснення права, створювані порушником, а також якщо порушення саме по собі не позбавляє особу суб`єктивного права, але заважає їй нормально його реалізувати. Має місце в триваючому правопорушенні;

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.06.2012 року виданого виконавчим комітетом Сербинівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (19,20).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Першотравенською сільською радою Гребінківського району полтавської області, актовий запис №13 від 15.10.1982 року (а.с.10).

Між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.06.2003 року було укладено шлюб у Сербинівській сільській раді Гребінківського району Полтавської області, актовий запис №1 (а.с.11)

Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_8 мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 видане 01.10.2003 Сербинівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, актовий запис № 6 (а.с. 11), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 видане 11.01.2007 Сербинівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, актовий запис № 1 (а.с. 12), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 видане 22.01.2013 Сербинівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, актовий запис № 2 (а.с. 13).

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 14.09.2021 року шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 28.06.2003 Сербинівською сільської ради Гребінківського району Полтавської області, актовий запис № 1, розірвано.

Судом визначено місце проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с. 15-18).

Згідно із довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 03,1-15/12/31 виданою 21.04.2021 виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 до складу сім`ї/зареєстрованих/ входять: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 16).

Згідно відповіді СПД №1 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області від 31.01.2022 року №3/Аз/115/129, упродовж 2021-2022 років до поліції гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , щодо вчинення домашнього насильства громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 надійшло 23 звернення, та було складено дев`ять адміністративних протоколів за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, які в подальшому були направлені до Гребінківського районного суду для розгляду по суті. (а.с.21).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ст.ст. 317, 319 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 383 ЦК України визначає право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц, негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Висновком зробленим у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 року по справі №521/18161/15-ц, та пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав», застосовуючи положення Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, співвласника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї правової норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Заявляючи вимоги про усунення перешкод у користуванні житловою квартирою шляхом припинення вчинення дій, які порушують право власності, позивач вказував про, те, що у його будинку, який належить йому на праві приватної власності зареєстрована відповідач. На даний час відповідач не належить до членів його сім`ї, так як шлюб між його сином та відповідачем розірвано, рішенням суду визначено місце проживання дітей відповідача та сина позивача ОСОБА_3 із ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири).

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача, який є власником житлового будинку в якому мешкає відповідач.

У правовому висновку Верховного Суду України, який викладений у постанові від 22 червня 2017 року у справі № 6-2010цс16, зазначено, що відповідно до частини першої статті 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, той факт, що відповідач, не є членом сім`ї позивача, а належними доказами по справі доведено, що відповідач постійно вчиняє сварки, робить нестерпним життя сім`ї позивача та своїх дітей та беручи до уваги визнання позову відповідачем. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача ОСОБА_10 , слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 , 1 984,80 грн., на відшкодування понесених витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83 ,89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Гребінківської міської ради Полтавської області, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, виселення - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності і у такий спосіб, усунути перешкоди у здійсненні ним права користування, володіння та розпорядження нерухомим майном.

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із займаного нею житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , судовий збір в сумі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Повний текст судового рішення складено 28.10.2022

Суддя М. О. Вітківський