Провадження № 2-п/369/34/22
РІШЕННЯ

Іменем України

08.11.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 369/12505/19 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача на предмет повернення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 33913,64 грн., обґрунтовуючи такі вимоги тим, що між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -01 від 18.04.2017 року, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, а саме, автомобілем марки Jaguar, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страховальника страхове відшкодування.

20.03.2018 року по вул. Сагайдачного в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів, автомобіля марки Dacia logan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобілем марки Jaguar реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 .

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб Jaguar, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , шо підтверджується актом огляду транспортного засобу, відповідно власник зазнав матеріального збитку.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.04.2018 року у справі № 369/3427/18, відповідача ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.04.2018 року у справі № 369/3427/18, 20.03.2018 року о 08 годині 20 хвилин по вул. Сагайдачній в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , проявив неуважність, не врахував стан дорожнього покриття , не дотримався безпечної швидкості та вчинив зіткнення з припаркованим автомобілем Jaguar, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив п.п. 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно рахунку № ЕС000027227 від 03.04.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Jaguar, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 58516.32 грн.

За заявою потерпілої особи ОСОБА_3 та виконуючі взяті на себе зобов`язання по Договору страхування на підставі страхового акту № 03343-02 від 18.04.2018 року та доповнення № 1 до страхового акту № 03343-02 від 17.05.2018 року, ПрАП «Страхова компанія «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі: 50724,72 грн. та 7791,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №8505 від 18.04.2018 року та №11043 від 17.05.2018 року.

Факт ДТП 20.03.2019 року був визнаний ПрАП «Страхова компанія «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 03343-02 від 18.04.2018 року та доповненням №1 до страхового акту № 03343 від 17.05.2018 року. На підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України Про страхування та ст. 993 Цивільного кодексу України співробітниками ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 58 516.32 грн.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА», до якої звернулась ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування та отримало 24092.68 грн.

Різниця між заподіяною матеріальною шкодою та отриманим страховим відшкодуванням становить 33913,64 грн.

11.07.2019 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір № 11/07/2019 про відступлення права вимоги, за яким Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 38079-0210-01 від 18 .04.2017 року.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу виплачену суму страхового відшкодування в розмірі 33913,64 грн., судовий збір в сумі 768,40 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 5700,00 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.02.2020 року, ухвалено позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 33913,64 грн. (тридцять три тисячі дев`ятсот тринадцять грн. 64 коп.), витрати на правову допомогу в розмірі 5700,00 грн. (п`ять тисяч сімсот грн. 00 коп.) та судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

08.12.2022 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства із заявою про перегляд заочного рішення від 20.02.2020 року у цивільній справі № 369/12505/19 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2022 року у справі № 369/12505/19 було поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.02.2020 року у справі № 369/12505/19, задоволено.

Заочне рішення від 20.02.2020 року у цивільній справі № 369/12505/19 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, скасовано та призначено новий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У встановлений судом строк відповідачем та позивачем було надіслано відзив на позовну заяву та відповідь на відзив.

11.10.2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про уточнення (зменшення) позовних вимог, згідно якого останній просив стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 28 098 (двадцять вісім тисяч дев`яносто вісім грн.) 09 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 5700,00 грн. (п`ять тисяч сімсот грн. 00 коп.) та судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Враховуючи, що позивачем не подано доказів надіслання відповідачу заяви про зменшення розміру позовних вимог, заява про зменшення позовних вимог не приймається судом до розгляду та повертається позивачу.

04.11.2022 року представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримав повністю.

08.11.2022 року представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі, заперечив проти задоволення позову повністю.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, перевіривши матеріали справи, та зібрані в ній докази, знаходить, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.04.2018 року у справі № 369/3427/18, відповідача ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно с. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом також встановлено, що на дату ДТП (20.03.2018) цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА», що доказується страховим полісом № АК/7113150, зі строком дії з 25.10.2017 року до 24.10.2018 року.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР), Цивільним кодексом України (435-15), Законом України «Про обов`язкове страхування» (85/96-ВР), та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачає, страховим випадком є дорожньої-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та /або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За нормою ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Із матеріалів справи слідує, що ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» в рахунок суми виплаченої на відшкодування відновлювального ремонту автомобіля марки «Jaguar» державний номер НОМЕР_1 пошкодженого при ДТП 20.03.2018 р., у порядку регресу, зверталась до ПАТ НАСК «ОРАНТА», із заявою про виплату страхового відшкодування та отримало 24092,68 грн., проте, матеріали справи не містять жодних документів про подібне звертання нового кредитора ФОП ОСОБА_1 , у тому числі, відсутні документи про відмову ПАТ НАСК «ОРАНТА», сплатити повну суму страхового відшкодування.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у разі настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки).

Така особливість полягає, зокрема, в участі в врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхової організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винною у заподіянні майнової шкоди (пошкодження транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладання з винним у ДТП і власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаний суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу пошкодженого з вини страхувальника та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми)завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завданої шкоди замість останнього.

За таких обставин, згідно положень закону, покладання на застраховану у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнової шкоди можливо лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника або у випадку, якщо виплачене страховиком відшкодування є меншою від розміру фактично завданих збитків. У такому випадку може бути підставою винною особою відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди, при цьому, розмір здійсненої страхової виплати має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст. 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страховим полісом № АК/7113150 ПАТ НАСК «Оранта» виданого ОСОБА_2 , вказана страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну - 100 000 (сто тисяч) грн., тобто, виплачена сума страхового відшкодування не перевищувала ліміт відповідальності вказаного у страховому полісі.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Наведений правовий висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04.07.2018 року справа №755/18006/15, який суд враховує при розгляді справи.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду від 15.08.2018 р. в справі №209/3145/15-ц.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що страхова компанія зобов`язана виконати свої зобов`язання за укладеним страховим полісом, а відповідач не повинен відшкодовувати матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП.

Усі інші доводи та твердження сторін не спростовують вищевикладених висновків суду.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди саме з ОСОБА_2 , цивільна відповідальність якого застрахована у встановленому законом порядку. Дане рішення не позбавляє позивача права звернутись до суду за захистом своїх прав до страхової компанії ПАТ НАСК «Оранта».

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 , з урахуванням вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, понесені ним судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 23, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

У задоволення позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 10.11.2022 року.

Суддя А.В. Янченко