Провадження № 2/359/1111/2022
«23» травня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,
при секретарі - Шляхетко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.11.2020 між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1
Крім того позивач зазначає, що згідно із зазначеним договором відповідач отримав від ТОВ «СС ЛОУН» споживчий кредит у розмірі 5000 грн. ( п. 2.6.1.) для власних потреб на строк з 30.11.2020 по 29.12.2020 ( п. 2.6.2.) з акційною процентною ставкою в розмірі 0,45 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 2.6.4). Суму кредиту було перераховано відповідачу у безготівковій формі на вказану ним банківську картку.
Крім того позивач зазначає, що в період з 25.12.2020 по 27.05.2021 було укладено додаткові угоди № 1-8 до Кредитного договору, з угодами щодо автопролонгації, якими сторони щоразу продовжували строк користування кредитом, фіксували розмір стандартної процентної ставки за користування кредитом, змінювали розмір реальної річної процентної ставки, графік платежів. Відповідно до останньої додаткової угоди № 8 від 27.05.2021 до кредитного договору, сторони домовилися продовжити строк користування кредитом до 20 календарних днів, тобто на період з 28.05.2021 по 16.06.2021 включно. В період продовження строку дії кредитного договору проценти нараховувались із застосуванням процентної ставки в розмірі 1,8 % в день.
Проте відповідач у встановлений термін 16.06.2021 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також п. п. 5.7., 5.8., 6.6. кредитного договору та угодою по кредитному договору (автопролонгація) від 27.05.2021, кредитний договір було авто пролонговано, в зв`язку з чим строк користування кредитом було авто пролонговано до 20 календарних днів, тобто до 06.07.2021 включно. При цьому відповідно до п. 5.7.2., в період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 4.15 %.
В зв`язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 4076,08 грн. тіло кредиту та 7609,30 грн. нараховані проценти.
Станом на 29.10.2021 заборгованість позичальника по кредитному договору перед ТОВ «Фінфорс» не виконана і складає 4076,08 грн. тіло кредиту та 7609,30 грн. нараховані проценти пеня, всього 11 685,38 грн.
Ухвалою від 06.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження ( а. с. 116).
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Одночасно з позовною заявою, представником позивача ТОВ «Фінфорс» адвокатом Шкребтієнко О.І. було подано заяву, з проханням проводити за відсутності позивача та його представника, позов підтримує та просить задовольнити (а. с. 107).
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не відомо, заяв та відзиву до суду не надійшло.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що 30.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» в особі директора Клєвакіної Н.В. та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №1132576-А» ( а. с. 52-59).
Згідно із зазначеним Договором відповідач отримав від ТОВ «СС ЛОУН» для власних потреб у розмірі 5000 грн. на строк з 30.11.2020 по 29.12.2020 включно, запланована дата повернення кредиту 29.12.2020 (п. п. 2.3., 2.4.,2.5., 2.6.1., 2.6.2., 2.6.3 Кредитного договору) ( а. с. 52-59).
Відповідно до п. 2.6.4. Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,45 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 164,25 %. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування дати повернення кредиту включно.
Згідно з п. п. 2.6.5., 2.6.6. Кредитного договору, загальна вартість кредиту становить 5675 грн., сума до повернення 5675 грн.
Крім того встановлено, що впродовж з 25.12.2020 по 27.05.2021 було укладено додаткові угоди, а саме : 25.12.2020 додаткову угоду № 1 про продовження строку дії договору; 25.12.2020 автопролонгацію; додаткову угоду № 2 від 22.01.2021 - про продовження строку дії договору; 22.01.2021 угоду автопролонгацію; 04.02.2021 додаткову угоду № 3 про продовження строку дії договору; 04.02.2021 угоду автопролонгацію; 05.03.2021 додаткову угоду № 4 про продовження строку дії договору; 05.03.2021 угоду авто пролонгацію; 02.04.2021 додаткову угоду № 5 про продовження строку дії договору; 02.04.2021 угоду автопролонгацію; 11.04.2021 додаткову угоду № 6 про продовження строку дії договору; 11.04.2021 угоду автопролонгацію; 10.05.2021 додаткову угоду № 7 про продовження строку дії договору; 10.05.2021 угоду автопролонгацію; 27.05.2021 додаткову угоду № 8 про продовження строку дії договору; 27.05.2021 угоду автопролонгацію (а. с. 61 -78).
З моменту укладання вказаного договору, додатків до договору факторингу з № 1 по № 6- акту прийому передачі розширеного реєстру прав вимог щодо цивільно-правових договорів, реєстру прав грошових вимог від 21.07.2021 - ТОВ «Фінфорс» набуло право вимоги до боржників в тому числі і за кредитним договором № 1132576-А від 30.11.2020 ОСОБА_1 ..
Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Як стверджує позивач, позичальник свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, про що зазначено у картці рахунку та витягу з реєстру наданих кредитів (а.с. 80-81).
З письмових матеріалів справи встановлено, що відповідач не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у довідках (розрахунку заборгованості) за договором (а.с.79,99).
Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою фінансовою установою особою у вищезазначеному розрахунку, карткою рахунку, витягом з реєстру наданих кредитів, та відповідачем не оспорюється, підстави сумніватися в дійсності наведеної інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості за кредитом, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття.
Таким чином, в порушення умов договору, а також вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Таким чином встановлено, що позивач ТОВ «Фінфорс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 ..
Проте ця обставина може бути підставою для відмови у позові, оскільки доказів виконання зобов`язань за договором на користь первісного кредитора, відповідачем суду надано не було.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Так, відповідності до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру» визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Виходячи з приписів чинного законодавства, а також вимог, зазначених у ст. 133 ЦПК України, поняття «судові витрати» за визначенням, включає в себе лише фактично понесені сторонами на дату постановлення відповідного судового рішення витрат, пов`язані з розглядом справи (судовий збір, витрати на послуги перекладача, витрати на судову експертизу, витрати на правничу допомогу тощо).
Зокрема, згідно п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10, судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням.
Представником позивача до матеріалів позовної заяви було долучено копію ордеру Серії АА № 1151132, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1703 від 05.07.2001, договір про надання правової допомоги від 01.03.2021,додаток до договору від 06.10.2021 на загальну суму 5500 гривень, а також платіжне доручення № 1520 від 12.10.2021 на суму 5500 грн. ( а. с. 12, 100-104).
З урахуванням вище зазначеного та вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 5500 гривень витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, а також судовий збір в розмірі 2270 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-284 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення виготовлено 02.06.2022.
Суддя І. В. Муранова-Лесів