Справа № 539/2337/22
Провадження № 2/539/929/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 листопада 2022 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Просіної Я.В.,

за участі секретаря судового засідання Ковтун І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що їй на праві приватної власності належить 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтвом про право на спадщину за законом. Інша частина будинку згідно відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 , спадкоємцем був її чоловік, батько позивачки ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, спадкоємицею його майна стала донька ОСОБА_1 , після чого вона отримала Свідоцтво про право на право власності лише на 1/2 будинку АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_4 не встиг оформити право власності на 1/2 будинку АДРЕСА_1 , після своєї дружини, ОСОБА_3 , тому 1/2 частка будинку АДРЕСА_1 до цього часу зареєстрована за ОСОБА_3 . В будинку зареєстрований, але не проживає з липня 2021 року колишній зять позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач житло залишив добровільно, витрат на утримання будинку та сплати за житлово-комунальні послуги не несе, його особисті речі у будинку відсутні. Це створює позивачці певні незручності зокрема по сплаті комунальних послуг, утриманню будинку та отриманню субсидії.

У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житлом: будинком АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 до зали суду не з`явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

04 листопада 2022 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка відображена в протоколі судового засідання.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно 1/2 будинку АДРЕСА_1 належать ОСОБА_3 (особа померла), яка є матір`ю ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 , спадкоємцем був її чоловік, батько позивачки ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, спадкоємицею його майна стала донька ОСОБА_1 , після чого вона отримала Свідоцтво про право на право власності на 1/2 будинку АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_4 не встиг оформити право власності на 1/2 будинку АДРЕСА_1 , після своєї дружини, неживої ОСОБА_5 , тому 1/2 частка будинку АДРЕСА_1 до цього часу зареєстрована за ОСОБА_3 .

Так, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 власником 1/2 частки будинку є ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ВЕК №217562 від 30.03.2007 року, яке зареєстроване в реєстрі за №2-118 Державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори Тищенком І.В. (а.с.7, 9)

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 1/2 будинку за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , та 1/2 будинку за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , яка померла (а.с.8).

Згідно довідки виданої житлово-експлуатаційною організацією ОСОБА_1 від 30.08.2022 року №3728, за адресою: АДРЕСА_1 з 11.02.2009 року зареєстрований ОСОБА_2 , 1968 р.н. (а.с.11).

Згідно Акту від 11.07.2022 року складеного комісією вуличного комітету ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично не проживає за місцем реєстрації АДРЕСА_1 з липня 2021 року (а.с.10).

Відповідно до копії будинкової книги ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області від 29.09.2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.36).

Родинні відносини ОСОБА_1 з ОСОБА_3 підтверджуються свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 27.08.1960 р. та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19.06.2019 року №7 (а.с.37-38).

Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження поважності причин не проживання у приміщенні.

Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні інші домовленості щодо користування житлом (суду не надано доказів на підтвердження їх наявності), враховуючи, що відповідачем не надано доказів щодо поважних причин відсутності в квартирі понад рік, суд доходить висновку про наявність передбачених підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 89, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житлом: будинком АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення направити сторонам.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя Я.В. Просіна