Справа № 462/2774/21 Головуючий у 1 інстанції: Пилип"юк
Провадження № 22-ц/811/1082/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Салати Я.І.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення ненарахованої і невиплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача на свою користь ненараховану та невиплачену заробітну плату в розмірі 208 980,60 грн., з урахуванням ПДФО і ВЗ, а також компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з лютого 2008 року по серпень 2020 року станом на березень 2021 року в сумі 95 342,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що вона з 01 лютого 2008 року працювала заступником начальника відділу організації праці і заробітної плати (відділ 565), а з 01 вересня 2017 р. начальником планово-економічного відділу (564) на Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА та 19 серпня 2020 року звільнена на підставі ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію за віком.

Вказувала, що відповідач протягом 2008 2020 рр. порушував її право на оплату праці, встановивши розмір посадового окладу нижчий, ніж гарантований галузевими угодами.

Зазначала, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» створено відповідно до наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 р. №261 на базі майна госпрозрахункових структурних підрозділів Державного концерну «Лорта» і таке входить до переліку об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації. Оскільки ДП «ЛДЗ «Лорта» є державним оборонним підприємством, то на нього поширюється дія Галузевої угоди.

Так, з 2008 року на підприємстві діяла Галузева угода на 2008-2009 роки між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств машинобудівної та металообробної галузей «Металіндустрія-Україна» та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України, що об`єдналися для ведення колективних переговорів, а з 2010 року Галузева угода на 2010-2011 роки, укладена між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та машинообробки, суднобудування та оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України, що об`єдналися для ведення колективних переговорів.

Вважала, що відповідно до положень вказаної Галузевої угоди на 2008-2009 роки мінімальний посадовий оклад заступника начальника відділу організації праці і заробітної плати, у її випадку, з лютого 2008 року по вересень 2016 року, мав бути розрахований таким чином: мінімальна заробітна плата X 1,25 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) X 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячній тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком №1 до Галузевої угоди) X 2,0 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу керівника підрозділу ( начальника відділу організації праці і заробітної плати) до посадового окладу техніка згідно з Додатком №2 до Галузевої угоди) 10% (мінус десять відсотків). Такі коефіцієнти для розрахунку посадового окладу були передбачені і наступною Галузевою угодою на 2010-2011 роки.

На думку позивачки, з вересня 2016 року на правовідносини між нею та роботодавцем поширюється дія Міжгалузевої угоди у сферах машинобудування, металообробки, електротехніки, радіоелектроніки, приладобудування, суднобудування, деревообробної та паперової, легкої та текстильної промисловості України на 2016-2020 р.р., положень якої щодо нарахування їй заробітної плати роботодавцем також не дотримано. Відповідно до п. 5.1.1. Міжгалузевої угоди встановлено, що на період до законодавчого встановлення реального прожиткового мінімуму, співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менш як 1 до 1,5. У п. 5.1.2. Міжгалузевої угоди зазначено: «Установити мінімальний посадовий оклад техніка без категорії на рівні місячної тарифної ставки робітника третього розряду третьої сітки відповідних галузей». Пунктом 5.1.3. установлено мінімальні коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців підприємств до посадового окладу техніка згідно з Додатком №2 до Міжгалузевої угоди. Мінімальний посадовий оклад заступника начальника відділу організації праці і заробітної плати з вересня 2016 по 01 вересня 2017 р., розраховується: мінімальна зарплата Х 1,5 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) Х 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячній тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком №1 до Міжгалузевої угоди) Х 2,0 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу керівника підрозділу (начальника відділу організації праці і заробітної плати) до посадового окладу техніка згідно з Додатком №2 до Галузевої угоди)- 10% (мінус десять відсотків).

Вказувала, що мінімальний посадовий оклад начальника планово-економічного відділу з 01 вересня 2017 року по 19 серпня 2020 року, розраховується: мінімальна зарплата Х 1,5 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) Х 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячній тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком №1 до Міжгалузевої угоди) Х 2,0 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу начальника планово-економічного відділу до посадового окладу техніка згідно з Додатком №2 до Галузевої угоди). Оскільки діючим законодавством не встановлено реального прожиткового мінімуму, то всі розрахунки передбачені Міжгалузевою угодою та додатками до неї повинні здійснюватися виключно виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, проте відповідач як розрахункову величину протиправно використовував прожитковий мінімум, що призвело до ненарахування і невиплати їй заробітної плати за період 2008 - 2020 р.р.

Крім цього, просила стягнути компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати. Позивачем подано розрахунки, згідно яких розмір недорахованої заробітної плати становить 208980,60 грн., а розмір компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати 95342,57 грн.

З огляду на зазначене, просила позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29 березня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 недораховану та недоплачену заробітну плату у розмірі 208980,60 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з лютого 2008 р. по серпень 2020 р. станом на березень 2021 р. у розмірі 95342,57 грн., без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цих сум відповідно до законодавства України.

Стягнуто із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь держави - 3042,23 грн. судового збору.

Вищезазначене рішення в апеляційному порядку оскаржило Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА»

В апеляційні скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не встановлено, що відповідач або ДК «Укроборонпром» входить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі. Доказів протилежного позивач в суд не надав, у зв`язку з чим оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки викладені в ньому мотиви не підтверджуються жодними доказами.

Звертає увагу на те, що Міжгалузева угода, на яку посилається суд першої інстанції не поширює свою дію на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», що встановлено в ухвалі Львівського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року у справі № 462/7918/19.

Зазначає, що належними доказами у справі доведено, що відповідач не належить до сфери дії Міністерства економічної політики та торгівлі, яке і було підписантом Міжгалузевої угоди 2016-2020 років, а з 2011 року дія Галузевої угоди також не може поширюватись на діяльність відповідача, оскільки такий вибув з управління Міністерства промислової політики.

Стверджує, що відповідач не порушував терміни виплати заробітної плати, оскільки виплачував ту, яка була погоджена з позивачем, а тому існує спір щодо розміру як заробітної плати, так і компенсації у випадку її застосування.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

13 жовтня 2022 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому остання просить проводити розгляд справи без її участі.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 13 жовтня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 31 жовтня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01 лютого 2008 р. працювала на посаді заступником начальника відділу організації праці і заробітної плати (відділ 565), а з 01 вересня 2017 р. начальником планово-економічного відділу (564) на Державному підприємстві «Львівський державний завод «ЛОРТА», та 19 серпня 2020 р. звільнена з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки /а.с. 16-17/.

Згідно розрахункових листків ОСОБА_1 з 2008 року по серпень 2020 року нараховувалася заробітна плата (а.с.18-30).

Також судом встановлено, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним оборонним підприємством, на яке з 2008 року поширювала свою дію Галузева угода між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств машинобудівної та металообробної галузей «Металіндустрія-Україна» та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України на 2008-2009 роки, яка була пролонгована до 2015 року та з жовтня 2016 року на нього поширювалась дія Міжгалузевої угоди у сферах машинобудування, металообробки, електротехніки, радіоелектроніки, приладобудування, суднобудування, деревообробної та паперової, легкої та текстильної промисловості України на 2016-2020 роки.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції, виходив з вимог позовної заяви та погодився з такими.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступних обставин.

Згідно матеріалів справи «ЛДЗ «Лорта» (далі по тексту-підприємство) є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності відповідно до наказу Мінпромполітики України від 29 липня 1998 року №261 «Про створення підприємства «ЛДЗ «Лорта» та передане в управління Державного концерну «Укроборонпром (далі по тексту ДК «Укроборонпром»). Дата державної реєстрації підприємства 21 вересня 1998 року. Регулювання, контроль та координація діяльності підприємства здійснюється Концерном як уповноваженим суб`єктом господарювання з управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі.

ДК «Укроборонпром» є державним господарським об`єднанням, утвореним відповідно до постанови КМУ від 29 грудня 2010 року № 1221, з включенням до його складу державних підприємств згідно з додатком.

Відповідно до абз.2 пункт 1 Статуту ДК «Укроборонпром» затвердженого КМУ від 31 серпня 2011 року № 993 «Деякі питання ДК « Укроборонпром» функції з управління Концерном та контроль за його діяльністю здійснює КМУ.

Львівський державний завод «Лорта» включено до Переліку державних підприємств, що включені до складу ДК «Укроборонпром», який є Додатком до постанови КМУ від 29 грудня 2010 року №1221, згідно з постановою КМУ від 06 квітня 2011 року № 374 «Про внесення змін до постанови КМУ від 29 грудня 2010 року № 1221.

У 2004 році на підприємстві укладений Колективний договір ДП «ЛДЗ «Лорта» на 2004-2006 роки, який діяв до укладення нового колективного договору.

25 травня 2016 року на конференції трудового колективу укладений новий Колективний договір ДП «ЛДЗ «Лорта» на 2016-2020 роки, який зареєстровано департаментом економічної політики ЛМР за реєстровим номером №159 від 21 червня 2016 року.

Звертаючись із позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги мотивувала тим, що до 2016 року на підприємстві діяла Галузева угода на 2010-2011 роки, відповідно до положень якої мінімальний посадовий оклад з січня 2008 року по вересень 2016 року повинен був розраховуватися із коефіцієнтом 1,25, а саме: мінімальна заробітна плата Х 1,25 .

З вересня 2016 року на ДП «ЛДЗ «Лорта» діє Міжгалузева угода у сферах промислових галузей ( далі по тексту Міжгалузева угода).

Відповідно до пункту 5.1.1 міжгалузевої угоди, сторони домовилися, щоб встановити на підприємствах на період до законодавчого встановлення реального прожиткового мінімуму, співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менше як 1 до 1,5.

Тому, згідно даних позивачем розрахунків , відповідач не нарахував і не виплатив їй заробітну плату за 2008-2020 роки із врахуванням коефіцієнту.

Із доводами позовних вимог суд апеляційної інстанції не повністю погоджується, оскільки Галузеві угоди на протязі спірного періоду переукладалися, зокрема у 2008 році, у 2010 році, яка діяла на 2010-2011 роки. У пункті 5.1.1 Галузевої угоди на 2010-2011 роки встановлено співвідношення між законодавчо встановленою заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менше як 1 до 1,1.

У 2016-2020 роках діяла Галузева угода, яка зареєстрована МСП, р.н. 22 від 03 жовтня 2016 року.

В розрахунках посадового окладу відповідач застосовував коефіцієнт 1,25 за період з 2008-2010 роки, а з 2010 року застосовував коефіцієнт 1,1.

Позивач у своїх розрахунках застосовувала коефіцієнт 1,25 в період з 2008 по 2016 роки, що призвело до розбіжностей у нарахуванні відповідачем та було неправильно із сторони позивача.

З матеріалів справи встановлено, що 23 січня 2017 року роботодавцем ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» видано наказ № 6 «Про впровадження Міжгалузевої угоди на 2016-2020 роки та збільшення заробітної плати», яким з метою виконання Міжгалузевої угоди та збільшення розміру заробітної плати, впроваджено з 01 січня 2017 року нові тарифи та схеми посадових окладів працівників заводу.

11 січня 2018 року видано Наказ №6 «Про збільшення заробітної плати у 2018 році», яким з метою виконання Міжгалузевої угоди та збільшення розміру заробітної плати у державі, впроваджено з 01 січня 2018 року нові тарифні ставки та схеми посадових окладів працівникам заводу.

Аналіз змісту Міжгалузевої угоди, а також двох Галузевих угод свідчить, що Міжгалузева угода поширює свою дію на суб`єктів, які перебувають у сфері дії (належать до сфери управління), а Галузеві угоди- на підприємства, незалежно від форми власності, які за кваліфікацією видів економічної діяльності відносяться до відповідної галузі.

Оскільки відповідач, починаючи з грудня 2010 року не перебуває у сфері дії сторін Міжгалузевої угоди, з огляду на те, що його управління здійснюється Кабінетом Міністрів України через Державний концерн «Укроборонпром», положення Міжгалузевої угоди не діють, а відтак не є обов`язковими для ДП «ЛДЗ «Лорта».

Тому, висновки суду про те, що спірні відносини сторін, починаючи з 2016 року регулювалися положеннями Міжгалузевої угоди є невірними.

Враховуючи галузеву приналежність ДП «Львівський державний завод «Лорта» за видами здійснюваної ним економічної діяльності, на нього поширюється дія Галузевих угод, укладених на відповідні періоди.

За Галузевою угодою (2008-2009) коефіцієнт становив 1,25, а за Галузевою угодою (2010-2017) -1,1, а з 01.01.2017 року- 1,5 визначений Міжгалузевою угодою ( але з мінімального прожиткового мінімуму доходів громадян).

Щодо застосування прожиткового мінімуму для працездатних громадян для визначення мінімального посадового окладу з 01 січня 2017 року, то порядок визначення заробітної плати, періодичність її виплати, формування визначається Законом України «Про оплату праці».

При розрахунку посадового окладу за період до 2017 року застосовувався розмір мінімальної заробітної плати.

В подальшому, Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» стаття 6 Закону України «Про оплату праці» була викладена в новій редакції, де тарифна сітка ( схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок ( посадових окладів). Схема посадових окладів ( тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій , що фінансуються з бюджету, формується на основі:1) мінімального розміру посадового окладу ( тарифної ставки) встановленого КМУ; 2) міжпосадових ( міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів ( тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів.

Мінімальний посадовий оклад ( тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 01 січня календарного року. У п.5 Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-УІІІ, який набрав чинності з 01 січня 2017, зазначено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина у колективних договорах та угодах усіх рівнів.

Різниця між фактично нарахованою заробітною платою позивача та заробітною платою, яка нараховується у зв`язку з розглядом даної справи становить 59 602 грн. 95 коп.

Щодо міжгалузевої угоди 2016-2020 років, яка підписана Міністерством економічного розвитку і торгівлі, не може поширюватися на діяльність ДК «Укроборонпром» і, зокрема, на ДП «ЛДЗ «Лорта», що підтверджується листом від 20 січня 2022 року.

Відповідно до Закону України «Про колективні договори і угоди» - колективний договір-угода, яка укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Колективні договори ДП «ЛДЗ «Лорта» реєструвалися Департаментом економічної політики Львівської міської ради.

На ДП «ЛДЗ «Лорта» діяло два колективні договори за період 2004-2006 років та на 2016-2020 роки. Останній колективний договір був зареєстрований департаментом економічної політики ЛМР за № 159 від 21 червня 2016 року.

З огляду на наведене підтверджено, що Міжгалузева угода 2016-2020 років не поширювала свою діяльність на ДП «ЛДЗ «Лорта».

У п.3.3 Колективного договору 2016-2020 роки на ДП «ЛДЗ «Лорта» зазначено, що конкретні розміри тарифних ставок ( посадових окладів) встановлюються штатним розписом, виходячи із міжкваліфікаційних співвідношень для встановлення рівня тарифних ставок робітникам згідно з Додатком №1 до Галузевої угоди між Міністерством промислової політики та профспілкою робітників радіоелектроніки та машинобудування України. Тобто, колективний договір відсилає на коефіцієнти, які визначені у Галузевих угодах, а не у Міжгалузеві угоді 2016-2020 років.

Із врахуванням зазначеного, позивач невірно здійснював розрахунок свого посадового окладу з урахуванням положень Міжгалузевої угоди 2012-2021 року. Однак, навіть, із застосуванням коефіцієнту 1,5, який вказаний у Міжгалузевій угоді, такий має застосовуватися до мінімального прожиткового мінімуму, а не до мінімальної заробітної плати. Відповідно до Розрахунку, наданого представником відповідача різниця в заробітній платі згідно Галузевих угод та фактично нарахованою заробітною платою за період 2008-2020 роки становить 27 547 гривень 73 копійки (Т.2 а.с. 10-12).

Враховуючи те, що позивачем невірно застосовано коефіцієнт та невірно визначено суму посадового окладу, розмір компенсації також є невірним.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ» (далі по тексту Закон) підприємства, установи, організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, в тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У статті 2 Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків ії виплати ( далі по тексту-компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Стаття 3 Закону містить положення, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць ( після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу ( інфляція місяця, за який виплачується дохід до уваги не береться).

Постановою КМУ № 159 від 21 лютого 2001 року був затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць ( після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін ( індекс інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації поділений на 100.

Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом ( Абзац 2 п.4 із змінами, внесеними згідно з постановами КМ № 430 від 31.03.2003 № 355).

У п.9 такого Порядку зазначено, що роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Згідно наданого відповідачем Розрахунку компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з січня 2008 року по жовтень 2021 року станом на квітень 2021 року становить 51 130 гривень 22 копійки (Т. 2 а.с. 13-14).

Колегія суддів вважає, що компенсацію грошових коштів слід стягнути в користь позивача, враховуючи тривалий період недорахування заробітної плати, що призвело до знецінення грошових коштів, які у відповідний період належали позивачу.

Відповідно до ч.1 п.п.1,3,4 ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку , що апеляційну скаргу Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» необхідно задовольнити частково, шляхом зміни рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 березня 2022 року.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 375, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» - задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 березня 2022 року змінити.

Стягнути із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 недораховану та недоплачену заробітну плату у розмірі 27 547 ( двадцять сім тисяч п`ятсот сорок сім) гривень 73 копійки та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з січня 2008 р. по квітень 2021 р. станом на березень грудень 2011 року у розмірі 51 130 (п`ятдесят одну тисячу сто тридцять) гривень 22 копійки без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цих сум відповідно до законодавства України.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.