Єдиний унікальний номер судової справи: 490/738/21
Провадження № 22-ц/812/893/22 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
Провадження № 22-ц/812/894/22
У Х В А Л А

02 листопада 2022 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Темнікової В.І., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання - Стрілець К.О.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про витребування доказів у цивільній справі за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Шолох Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення збитків та моральної шкоди та на ухвалу того ж суду від 02 вересня 2022 року, постановлену за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у тій же справі,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі Центральний відділ ДВС) про визнання протиправною бездіяльність, стягнення збитків та моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, у період з 05 лютого 2014 року до 05 квітня 2017 року державний виконавець, на виконанні якого перебував виконавчий лист № 1423/19804/2012, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва 12 червня 2013 року, допустив протиправну бездіяльність щодо виконання рішення суду. Так за цей період державним виконавцем не вчинялися будь-які дії щодо розшуку боржника та його майна, що свідчить про свідоме ігнорування державним виконавцем вимог ч. 1 ст. 11, ч. 2 ст. 40, ч. 1 та 3 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон №606-XIV від 21.04.1999 року у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Постанова державного виконавця від 10 квітня 2017 року про відкриття виконавчого провадження боржнику не вручалася. Керівник та головний бухгалтер боржника державним виконавцем до Центрального відділу ДВС м. Миколаєва не викликалися, пояснення ними не надавалися, декларація про доходи боржника не витребовувалась, бухгалтерські документи, які підтверджують кредиторську та дебіторську заборгованість державним виконавцем не вивчались. Зазначене, на думку позивача, є порушенням ч. 8 ст. 48 та п. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Державним виконавцем станом на час подання позову до суду, ухвала Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2020 року, постановленою за результатами розгляду скарги позивача на бездіяльність державного виконавця у справі № 1423/19804/2012, виконана не була, а виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого у зазначеній справі, не відновлено.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2020 року по справі №1423/19804/2012 року по відновленню виконавчого провадження, стягнути з державного бюджету України на його користь матеріальний збиток у розмірі нестягнутої на його користь суми за рішенням суду у розмірі 68 626,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 77 684,67 грн., три відсотки річних в розмірі 14 423,00 грн., моральну шкоду у розмірі 102 030, 00 грн.

У червні 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява про збільшення позовних вимог, яка обґрунтована тим, що жодних виконавчих дій за період з 01 березня 2021 року до 10 червня 2021 року, окрім як відновлення виконавчого провадження, державним виконавцем не здійснювалось, що на думку позивача, вказує на бездіяльність відповідача.

У зв`язку з чим позивач просив визнати протиправною бездіяльність Центрального відділу ДВС під час виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2013 року у справі №1423/19804/12 за період з 01 березня 2021 року до 10 червня 2021 року.

Ухвалою Центрального районного суду м Миколаєва від 17 червня 2021 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2022 року позов задоволено частково, стягнуто на користь позивача грошові кошти в рахунок компенсації моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване відсутністю правових підстав для задоволення позову в частині стягнення збитків, а саме: недоведеність позивачем факту нанесення йому шкоди саме у вигляді неотримання заборгованості за депозитним договором, укладеним з КС «Флагман», посадовими особами відповідача; відсутність причинно-наслідкового зв`язку між незаконною бездіяльністю посадових осіб відповідача та шкодою, про відшкодування якої заявлено позов (втрати внаслідок неотримання суми коштів за рішенням суду, інфляційних витрат та трьох відсотків річних); неможливістю покладення зобов`язання боржника щодо повернення заявленої суми грошових коштів на державу; обов`язок сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми покладений на боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, яким в даному випадку є кредитна спілка «Флагман». Суд першої інстанції зазначив, що обставиною, яка слугувала для завдання моральної шкоди позивачу, було тривале невиконання судового рішення, спричинене, серед іншого, і бездіяльністю відповідача.

Протиправність дій відповідача була встановлена судовим рішенням у справі №1423/19804/2012, яке набрало законної сили, а отже в силу приписів ст. 82 ЦПК України, не підлягала доказуванню.

При визначені розміру компенсації моральної шкоди суд першої інстанції, врахувавши ступінь та глибину моральних страждань позивача, характер протиправної бездіяльності відповідача, тривалість та обсяг завданих страждань, а також те, що виконавче провадження, незважаючи на два судових рішення, які набрали законної сили, з приводу обов`язку державного виконавця відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа було відновлено 01 березня 2021 року вважав, що моральна шкода в сумі 15 000 грн. є достатньою за даних обставин.

27 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення щодо невирішених позовних вимог.

Заява обґрунтована тим, що суд розглянувши справу не вирішив вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2020 року по справі №1423/19804/2012 року по відновленню виконавчого провадження та протиправною бездіяльність під час виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2013 року у справі №1423/19804/12 за період з 01 березня 2021 року до 10 червня 2021 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2021 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що судом під час розгляду справи розглянуто усі позовні вимоги ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Не погодившись із рішенням та ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в мотивувальній частині рішення не зазначені докази, які були відхилені судом та мотиви їх відхилення, не надана вмотивована оцінка щодо кожного аргументу позивача. В резолютивній частині рішення не зазначено висновок суду про задоволення, або відмову у задоволенні вимоги позивача про визнання бездіяльності відповідача протиправною.

На думку позивача, матеріальний збиток у розмірі нестягнутої на його користь суми за рішенням суду у розмірі 68 626 грн., інфляційні втрати у розмірі 77 684,67 грн., три відсотки річних в розмірі 14 423 грн., був завданий йому через неправомірну бездіяльність відповідача, а тому такий збиток має бути відшкодований за рахунок коштів Державного бюджету України.

Окрім того, в апеляційній скарзі позивач зазначив, що моральна шкода повинна бути відшкодована йому Державою Україна з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відзиві на апеляційну скаргу Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог частин 3-4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відповідності до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 наполягає на визнанні противоправної бездіяльність відповідача зазначаючи, що ним було надані усі належні докази на підтвердження його доводів щодо не своєчасного відновлення виконавчого провадження та не вчинення виконавчих дій, яким суд не надав належної оцінки.

Центральний відділ ДВС у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про те, що усі дії держаним виконавцем було вчинено відповідно до вимог закону після отримання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва саме з 01 березня 2021 року.

Враховуючи наведене, а також виходячи з доводів апеляційної скарги колегія суддів з метою повного та об`єктивного розгляду справи, з`ясування обставин справи та дотримання вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність, вважає за необхідне витребувати з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавче провадження № 53782999 відкрите за виконавчим листом № 1423/19804/2012 виданого на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2013 року.

Водночас колегія суддів з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи вважає за необхідне витребувати з Центрального районного суду м. Миколаєва цивільну справу № 1423/19804/2012 за скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального відділу ДВС для огляду.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 13, ч. 7 ст. 81, 84, 367 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Витребувати з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавче провадження № 53782999 відкрите за виконавчим листом № 1423/19804/2012 виданого на підставі заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2013 року.

Витребувати з Центрального районного суду м. Миколаєва цивільну справу 1423/19804/2012 за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області про повернення виконавчого документу стягувачу та на бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва під час виконавчого провадження для огляду.

Виконавче провадження № 53782999 та цивільну справу 1423/19804/2012 надати до Миколаївського апеляційного суду до 18 листопада 2022 року.

Відкласти розгляд справи на 23 листопада 2022 року на 9.00 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Ж.М. Яворська

Повний текст ухвали складено 03 листопада 2022 року.