Справа № 308/7432/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2022 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Майор Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгород, в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 02.11.2022 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.11.2022.
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Позов мотивовано тим, що 29.09.2007 між позивачем та ОСОБА_2 , зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Донька проживає разом із позивачем, окремо від відповідача, що підтверджується довідкою виданою Дубриницькою сільською радою Ужгородського р- ну, та перебуває на повному забезпеченні і утриманні матері.
Позивач просить суд врахувати, що ОСОБА_2 , офіційно працевлаштований і його дохід в місяць складає близько 11 000 - 13 000 грн.
Як вказує позивач, донька понад три роки, перебуває виключно на її повному утриманні. Позивач, працює головним спеціалістом у ТУ Державної казначейської служби України у Закарпатській області та отримує середню заробітну плату. ОСОБА_1 , зазначає, що її доходів ледь вистачає на покриття основних витрат: комунальні платежі та харчування. Однак, утримання доньки потребує чималих затрат, починаючи з елементарних засобів гігієни та догляду і закінчуючи одягом та приладдям для школи. До того ж донька має проблеми із зором, у зв`язку з чим потребує постійного контролю у лікаря та залежно від результатів огляду систематичної заміни окулярів. Усі ці витрати покриваються виключно позивачем, у зв`язку із чим вона постійно вимушена займати кошти у родичів та друзів.
Також позивач вказує на наявність непередбачуваних витрат: медичні препарати, обслуговування та ремонт будинку.
Окрім того, позивач зазначає, що донька дуже обдарована та добре навчається, однак через брак коштів позивач не може забезпечити їй належну підтримку її здібностей поза межами школи.
Просить ОСОБА_1 , взяти до уваги і те, що донька відвідує репетиторів з німецької та англійської мови, що тягне додаткові витрати.
Таким, чином, враховуючи матеріальне становище відповідача, величину прожитковою мінімуму на дитину відповідного віку встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України позивач вважає, що необхідним і справедливим буде стягнути аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі, а саме 4500 грн. щомісячно.
Згідно прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд: стягнути із відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 4500 грн. (чотири тисячі п`ятсот грн.) гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлена про дату та час розгляду справи належним чином. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задоволити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, ст.280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що 29.09.2007 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 29.09.2007 року.
Від даного шлюбу у дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження,від 11.09.2010 року серія НОМЕР_4 , копія наявна у матеріалах справи.
Згідно довідки виданої Дубриницькою сільською радою Ужгородського р- ну, позивач ОСОБА_1 , разом із донькою ОСОБА_3 , постійно, без реєстрації, проживають в АДРЕСА_3 .
Матеріали справи містять довідку, за результатами огляду ОСОБА_5 , 2010, згідно якої дитині виписані окуляри для читання, проте така не містить дати проведення обстеження відсутня вартість такого, та вартість окуляр.
До матеріалів справи додано копії рахунків за комунальні послуги, за адресою проживання позивача з дитиною, користувачем послуг (газопостачання та споживання газу, споживачем електроенергії) зазначено ОСОБА_6 .
Суд констатує, що матеріали справи не містять підтвердження доходів позивача та відповідача на які вказує ОСОБА_7 , у позовній заяві.
Також доводи позивача про те, що донька займається з репетиторами з іноземних мов, не підтвердженні документально, про їх вартість не йдеться і в позовній заяві.
Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Так, позивач просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_8 , аліменти у твердій грошовій сумі 4500 грн., починаючи із дня звернення до суду із даним позовом і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд не може визначити розмір аліментів на дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.2 ст.182 ЦПК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі:
дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні;
При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків.
Виходячи з встановлених обставин , суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн.
Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у більшому , заявленому позивачкою розмірі 4500 грн., оскільки позивачем не надано ніяких доказів наявності у відповідача такого доходу, який би був достатній для сплати аліментів у вказаному нею розмірі, враховуючи положення ст.182 СК України, і враховуючи обов`язок позивача довести позовні вимоги і обставини, на які позивач посилається.
Суд разом з тим не вбачає і підстав для стягнення аліментів у меншому розмірі, враховуючи, що відповідач працездатний, інших утриманців не має, і він не довів наявності у нього будь-яких обставин, які б заслуговували на увагу для стягнення аліментів у меншому розмірі.
При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлений права в майбутньому звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, зміни способу їх стягнення, а відповідач з позовом про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.
З приводу додаткових витрат, про наявність та імовірну наявність яких вказує ОСОБА_1 , у позовній заяві, слід вказати наступне:
Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Тобто, одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, слід враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
Як констатовано уже судом, жодних доказів на підтвердження понесених додаткових витрат або передбачуваних додаткових витрат позивач суду не надала, та відповідних позовних вимог позивачем заявлено не було.
Щодо стягнення із відповідача аліментів саме в твердій грошовій сумі, слід вказати на те, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Так, позивач із яким проживає донька просить суд стягнути аліменти саме у твердій грошовій сумі. Разом із тим, підтвердження того, що відповідач працевлаштований та має щомісячний, систематичний та стабільний дохід суду не надано. У зв`язку із чим, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі.
Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що обов`язок утримування, забезпечення дитини в однаковій мірі покладається на обох батьків, а також те, що позивач не має змоги самостійно утримувати дитину, суду не надано доказів розміру щомісячного заробітку відповідача, разом із тим суду не надано доказів того, що на утриманні в останнього є інших діти чи непрацездатні батьки та приходить до висновку, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання їх доньки, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку з врахуванням індексації відповідно до закону, починаючи із 16.06.2022 року, тобто із дня звернення до суду із даним позовом та до досягнення дитиною вісімнадцяти років. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.
Стягнути із відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 3500 грн. (три тисячі п`ятсот грн.) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, а саме із 15.06.2022, і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно доЗакону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , накористь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош