Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

1 листопада 2022 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Панасюк К.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року адвокат Крижанівський О.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить, здійснити поділ майна подружжя, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на Ѕ частину спірного будинку.

На обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що вказаний житловий будинок придбано під час перебування сторін у шлюбі за рахунок коштів спільного сімейного бюджету.

В судове засідання учасники справи, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з`явилися та заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові, а відповідач позов визнала, про що зазначила у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до положень частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що з 5 лютого 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 13 травня 2021 року був розірваний.

У період перебування сторін у шлюбі, а саме 22 листопада 2019 року, ОСОБА_2 набула право власності на будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18 серпня 2022 року №307762534.

За змістом статті 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтями 69-71 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Замість частки у праві спільної сумісної власності одному з подружжя, за його згодою може бути присуджена грошова компенсація.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення.

За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору присуджує до стягнення з відповідача.

Керуючись статтями 10-13, 142. 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) 496,20 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову згідно квитанції № 0.0..1 від 30 серпня 2022 року, в сумі 496,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М. Кірічук