справа № 274/7654/21
провадження № 2/0274/145/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( заочне )

07.11.2022 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., позивачки, представника позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,-

в с т а н о в и в :

В грудні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 5 800 (п`ять тисяч вісімсот) грн. та 20 000 (двадцять тисяч) грн. завданої моральної (немайнової) шкоди, яку їй завдано внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України на загальну суму в розмірі 25 800 (двадцяти п`яти тисяч вісімсот) грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що її - ОСОБА_2 визнано потерпілою особою в кримінальному провадженні № 0001217 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК УКраїни. Ухвалою Чуднівського районного суду Житомирської області від 20.09.2021 ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності в з"язку із закінченням строку давності, кримінальне провадження закрито, цивільні позови потерпілих залишено без розгляду.

Зазначила, що в результаті неправомірних та винних дій ОСОБА_3 їй було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 5800 грн., яка складається із суми коштів переданих нею відповідачу спочатку в розмірі 100 грн. в якості завдатку, а згодом на підставі договору із відповідачем про виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій - 5700 грн., що становило більшу частину суми договірних відносин. Шахрайський характер дій відповідача проявився в тому, що отримавши передбачені договором кошти, останній не вчинив ніяких дій щодо виконання своїх зобов"язань по договору. Роботи по договору відповідачем так і не було виконано, грошові кошти їй не повернуто. Окрім матеріальної шкоди, їй неправомірними суспільно - небезпечними діями відповідача також завдано немайнових втрат, а саме моральну шкоду, яка полягає у розладі її душевного здоров"я, внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення, вона є інвалідом 1 групи, втратила можливість забезпечення нормальних життєвих умов. Позивачка також зазначає, що на момент її звернення до суду з даним позовом, відповідач не сплатив їй жодних коштів в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заданої його діями, навіть не попросив вибачення.

26.07.2022 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області відкрито провадження по даній справі ( а.с.20-21).

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задоволити з підстав, наведених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але не повідомив суд про причини своєї неявки.

Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Судом ухвалено проводити заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення сторони позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 1, п. 8 ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Як визначено ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно ч.1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно ч.1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було визнано потерпілою особою в кримінальному провадженні № 0001217 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2015 року.

Ухвалою Чуднівського районного суду Житомирської області від 20 вересня 2021 року обвинуваченого ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, кримінальне провадження № 0001217 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито. Цивільні позови потерпілих залишено без розгляду (а.с.5).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В результаті неправомірних та винних дій ОСОБА_3 позивачці, як потерпілій особі, було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 5 800 ( п`ять тисяч вісімсот) гривень, яка складається із суми коштів переданих нею відповідачу в розмірі 100 (сто) гривень в якості завдатку, а згодом на підставі договору із відповідачем про виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій іншу суму грошей - 5 700 (п`ять тисяч сімсот) грн., що становило більшу частину суми договірних відносин. Загальна сума за договором сторін становила 7 400 (сім тисяч чотириста) гривень (а.с.6-7).

Отримавши передбачені договором кошти на виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій в квартирі ОСОБА_2 , відповідач не вчинив ніяких дій щодо виконання своїх зобов`язань по договору. Роботи по договору (виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій) відповідачем так виконано і не було, а грошові кошти не повернуто, не зважаючи на порушення кримінальної справи та проведення досудового розслідування, а також протягом судового розгляду кримінальної справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно частини першої статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В свою чергу, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності та не звільняє особу від обов`язку по відшкодуванню шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного злочину, бо, вочевидь, звільнити від відповідальності можна лише у випадку, якщо є підстава для такої відповідальності.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст.453 ЦК, статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України «Про власність». Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

Таким чином, позивачкою та її представником в судовому засіданні повністю доведено розмір завданої позивачці матеріальної шкоди.

За встановлених обставин, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 5 800 (п`ять тисяч вісімсот) грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає очевидним, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивач ОСОБА_2 зазнала моральних страждань, що були обумовлені перенесеними душевними хвилюваннями, порушенням звичайного ритму життя (необхідністю докладати додаткові зусилля для організації свого життя, пов`язані з необхідністю неодноразового звернення до правоохоронних органів з метою захисту своїх прав).

Інші зазначені позивачкою обставини (перенесення стресу) не знайшли свого належного підтвердження необхідними доказами (медичними документами).

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа, якій неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода, має право вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої.

Відповідно до ч. 1, п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода може полягати: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема подальшої поведінки заподіювача шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з встановлених обставин, враховуючи характер, обсяг, доведену позивачкою тривалість страждань та вимушених змін у її житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, відсутність передумов для добровільного відшкодування відповідачем завданої матеріальної шкоди, суд вважає достатнім, адекватним та справедливим присудження позивачці відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави також належить до стягнення судовий збір у розмірі 1240 грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань Тиврійського району Вінницької області на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , матеріальну шкоду заподіяну внаслідок вчинення злочину в розмірі 5800 ( п"ять тисяч вісімсот ) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань Тиврійського району Вінницької області на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 моральну шкоду заподіяну внаслідок вчинення злочину в розмірі 5000 (п"ять тисяч ) гривень. 00 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 1240 грн. 50 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08.11.2022.

Суддя Т.М.Вдовиченко