Справа №538/1382/22
Провадження по справі №2/538/398/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Полтавської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 08.09.2002 року між ним та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб Виконкомом Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, актовий запис № 03. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить розірвати шлюб, оскільки шлюбні стосунки припинені тривалий час, у зв`язку з непорозуміннями та суперечками. На даний час шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Крім того просить визначити місце проживання доньки ОСОБА_5 з ним за адресою: АДРЕСА_1 , а місце проживання доньки ОСОБА_6 з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що з відповідачкою досягнуто згоди, щодо визначення такого порядку проживання дітей.

Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 13.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 36).

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує (а.с. 29)

Відповідач ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 30).

Представник третьої особи- Служби у справах дітей Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Полтавської області надав висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей (а.с. 43).

Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 08.09.2002 року між ним та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб Виконкомом Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, актовий запис № 03 (а.с. 9). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22). На даний час шлюб носить формальний характер, сторони спільне господарство не ведуть. Підстав для збереження шлюбу між сторонами судом не встановлено. Спору щодо нажитого в шлюбі майна сторони не заявляли.

Згідно п. 10 роз`яснень ППВС України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей.

Оскільки позивач вказав на неможливість примирення та подальшого проживання разом однією родиною, відповідач визнала позовні вимоги, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо визначення місця проживання малолітніх дітей суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України).

Вказані норми кореспондуються із нормами Сімейного Кодексу України.

Так,статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.

При цьому, в ч.3ст.160 СК України закріплено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом України в п.18 Постанови Пленуму № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно Висновку щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області № 214 від 26.10.2022 року, ОСОБА_3 проживає зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1 , навчається у 1 класі Лохвицької гімназії № 1 (згідно довідки Лохвицької гімназії № 1 від 24.10.2022 року № 79), ОСОБА_4 проживає зі своєю матір`ю- ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 навчається у 1 класі Лохвицької гімназії № 1 (згідно довідки Лохвицької гімназії № 1 від 24.10.2022 року №80). Відповідно до довідки від 28.09.2022 року № 2, виданої фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 , ОСОБА_1 працює завідуючим гаражем автотранспортних засобів на умовах основної роботи та має постійний стабільний дохід. Відповідно до довідки від 13.09.2022 року № 03-01/1207, виданої Виконкомом Лохвицької міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 з 01.01.2022 року працює інспектором з кадрів та має постійний стабільний дохід. Службою у справах дітей 21.10.2022 року були обстежені умови проживання сторін по справі та встановлено, що помешкання відповідають санітарно-гігієнічним нормам, діти мають окремі кімнати, які укомплектовані меблями, місця для сну, занять, проведення дозвілля. Для повноцінного розвитку та виховання дітей створені належні умови. Фундаментальні потреби обох дітей забезпечені в повній мірі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконують батьківські обов`язки, фундаментальні потреби дітей забезпечують в повній мірі. Відповідно до оцінки потреб сім`ї/особи, проведених Центром надання соціальних послуг Лохвицької міської ради, батько та мати спроможні виконувати обов`язки з виховання дітей та догляду за ними. Враховуючи вищевикладене, спільне рішення батьків, Виконавчий комітет Лохвицької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком, ОСОБА_1 , та малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю- ОСОБА_2 (а.с. 42, 43).

З огляду на викладене та юридичної доцільності суд вважає також в цій частині позов задовольнити.

Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Стороною відповідача позов визнаний у повному обсязі, і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Полтавської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини- задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 08.09.2002 року Виконкомом Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, актовий запис № 03.

Рішення суду є документом, що підтверджує факт розірвання шлюбу судом після набрання ним законної сили.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.О. Зуб