Справа № 570/1139/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

31 жовтня 2022 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором звернулось ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРОФІТ КАПІТАЛ".

Свої позовні вимоги мотивує тим, що отримало право вимоги за кредитним договором №Р29.319.70884 від 21.07.2017, укладеним між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 , відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 19999 грн. строком на 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Зазначаючи про те, що ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 19507,81 грн., 3698,81 грн. - за відсотками, 18236,68 грн. - за нарахованими та несплаченими комісіями, 5527,57 грн. - за 3% річних та інфляційних витрат у зв`язку з неповерненням кредитної заборгованості, просить стягнути зазначені кошти з відповідача.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 19.09.2022 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРОФІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву, заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не подав.

За клопотанням позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509 ЦК України, зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань.

В судовому засіданні встановлено, що 21.07.2017 року між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Р29.319.70884 від 21.07.2017, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 19999 грн. строком на 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом.

03.12.2020 між ПАТ "Ідея Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал" укладено договір факторингу №12/90, відповідно до п.2.1 якого АТ "Ідея Банк" відступило ТОВ "ФК "Профіт Капітал", а ТОВ "ФК "Профіт Капітал" прийняло права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ "Ідея Банк" за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ "Ідея Банк", та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

Відповідно до п.5.1 Договору факторингу, права вимоги, строк платежів за якими настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ "Ідея Банк" до ТОВ "ФК "Профіт Капітал" в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ "ФК "Профіт Капітал" зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків (п. 4.1.).

ТОВ "ФК "Профіт Капітал" зобов`язання за договором факторингу виконало в повному обсязі, та відповідно, перерахувало суму за договором на користь АТ "Ідея Банк".

Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За таких обставин, до ТОВ "ФК "Профіт Капітал" починаючи з 03.12.2020, відповідно до договору факторингу №12/90, перейшло право вимоги за договором №Р29.319.70884 від 21.07.2017, укладеним між АТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 .

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом 03.12.2020 виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 46970,78 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 19507,72 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 3698,81 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 18236,68 коп., заборгованості за 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з неповерненням кредитної заборгованості 5527,57 грн.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 допустив прострочення виконання своїх зобов`язань за договором кредиту.

Позивачем на адресу ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу про врегулювання спору в досудовому порядку та запропоновано йому погасити заборгованість, однак останній умови вимоги не виконав.

Відповідно до ст.525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

У відповідності зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути тіло кредиту.

Кредитним договором визначено, що повернення кредиту з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості здійснюється позичальником 24 щомісячними внесками включно до 21 числа місяця, згідно з графіком щомісячних платежів.

Оскільки за договором, укладеним між АТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 , останній взяв на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно та зазначені обов`язки порушив, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, то у позивача виникло право вимоги повернення частини позики, що лишилася в розмірі 19507,72 грн. за основним боргом.

Одночасно судом береться до уваги і те, що ні розрахунок заборгованості, ні сам кредитний договір, відповідачем не оспорювався.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Умовами кредитного договору №Р29.319.70884 від 21.07.2017, укладеного між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 визначено, що за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 6,00% (Маржу банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,50%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15,5000% і оскільки борг по процентах станом на 03.12.2020 становить 3698,81 грн. і на даний час він не сплачений, то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до п.1.10 кредитного договору, обслуговування кредиту Банком включає в себе: - надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонне каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; - опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником з використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (далі - Графік щомісячних платежів).

Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживчі кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі і комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

При укладенні кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповіло їхній внутрішній волі.

Так, підписавши договір, ОСОБА_1 засвідчив, що він погодився з його умовами у тому числі і з комісією за обслуговування кредиту. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позичальник в подальшому виконував умови кредитного договору та сплачував відповідні кошти.

Оскільки станом на 03.12.2020 заборгованість ОСОБА_1 за нарахованими та несплаченими комісіями становила 18236,68 грн. і на даний час вона не сплачена, її розмір та порядок нарахування визначено договором, який підписаний та не оспорювався ОСОБА_1 , то позовні вимоги в цій частин підлягають задоволенню.

Підпунктом 3.1.3 п.3.1 договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості достроково на вимогу банку у випадках, встановлених цим договором, зокрема, в разі порушення позичальником термінів сплати щомісячних платежів більш як на один календарний місяць.

Відповідно до п.2.6 договору, у разі вимоги банку про дострокове повернення кредиту термін повернення кредиту вважається таким, що настав та банк вправі, але не зобов`язаний нараховувати проценти та плату за обслуговування кредитної заборгованості до повного повернення кредиту, а позичальник зобов`язаний повернути заборгованість за договором, сплатити неустойку (штрафи, пені) та відшкодувати завдані банку збитки.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відповідно до пп.3.3.3 п.3.3 кредитного договору, позичальник, який прострочив зобов`язання, на вимогу банку зобов`язаний оплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Крім цього, в постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 №3-1522гс16 висловлено правову позицію, згідно з якою нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Оскільки внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов`язання у позивача виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Так як ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, то з нього на користь позивача необхідно стягнути 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в сумі 1341,81 грн.

Відповідно до ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.

Згідно ст.617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

При цьому, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Індекс інфляції розраховується в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Оскільки ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання, то, за правилами ст.625 ЦК України, з нього необхідно стягнути борг з врахуванням індексу інфляції.

Розмір інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом становить 4185,76 грн., які також підлягають стягненню з відповідача.

З урахуванням встановлених судом обставин справи, за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не подав.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог ТОВ "ФК "Профіт Капітал", з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути 2481 грн. витрат на сплату судового збору, 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 264, 265, 268, 272, 280-283, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» 46970 грн. 78 коп. заборгованості за договором, 2481 грн. витрат на сплату судового збору та 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Набережно-Лугова, 8, )

відповідач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено 10.11.2022.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.