Справа №345/1359/22
Провадження № 2/345/574/2022
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.11.2022 м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючої судді Кардаш О.І., при секретарі судового засідання Боднар Н.Ю. з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання, припинення права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, повернення у власність майна, скасування заборони відчуження частки житлового будинку, розірвання договору дарування, припинення права власності на частку земельної ділянки та визнання права власності,
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.09.2022 провадження у даній справі відкрито, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. При цьому, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Бойко Р.Б. своїм правом подати відзив на позовну заяву скористався та у задоволенні позову просить відмовити. Зокрема вказав, що спірним договором довічного утримання не передбачено обов`язку набувача сплатити індексацію грошового утримання, а тому такий обов`язок не відноситься до істотних його умов.
Позивач ОСОБА_3 своїм правом подати до суду відповідь на відзив не скористалася.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Форович С.М. вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задоволити.
Представник відповідача адвокат Бойко Р.Б. проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав наведених в поданому відзиві.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.10.2021 у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання відмовлено (а.с. 23-26).
Звертаючись з вказаним позовом до суду ОСОБА_3 посилалась на те, що вона з 1971 безперервно проживає у будинку, що на АДРЕСА_1 . Даний будинок належить на праві власності позивачу та її старшому сину ОСОБА_5 по Ѕ частки кожному. 17.09.2015 між ОСОБА_3 та її молодшим сином ОСОБА_4 був укладений договір довічного утримання, згідно з яким вона передала йому у власність Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Взамін цього, відповідач зобов`язався забезпечувати позивача довічним утриманням та доглядом. Однак, ОСОБА_4 свої обов`язки по згаданому договору не виконував: жодного разу не оплачував комунальні послуги; тільки з грудня 2018 почав сплачувати грошове утримання у розмірі 500 грн.; взагалі не проводив сплати інфляційних відсотків; не цікавився станом здоров`я позивача, що є підставою для розірвання договору довічного утримання, укладеного 17.09.2015, засвідченого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Попович О.В., зареєстрованого у реєстрі №1453 між ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Вказаним рішенням встановлено, що 17.09.2015 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір довічного утримання (догляду), згідно з яким відчужувач передала у власність набувачу Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що на АДРЕСА_1 . Згідно з даним договором, відповідач зобов`язався забезпечити відчужувача житлом з правом безоплатного проживання в Ѕ частині будь-якої з кімнат та з правом безоплатного користування відповідною частиною всіх приміщень, господарських будівель та споруд предмета договору; забезпечити щомісячним грошовим утриманням у сумі 500 грн., які набувач може виплачувати як щомісячно, так і періодично (за кілька місяців, за один рік); у разі смерті відчужувача поховати її (а.с. 23).
В даному випадку позивач посилається на те, що підставою для розірвання договору довічного утримання є порушення умов договору та ст. 751 ЦК України з боку відповідача, зокрема, в частині забезпечення щомісячним грошовим утриманням в сумі 500 грн., яке підлягає обов`язковій індексації та виплаті з урахуванням такої індексації внаслідок чого виникла заборгованість.
Однак, суд з такими твердженнями ОСОБА_3 погодитися не може з огляду на таке.
За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
У ст. 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті).
На думку позивача підставою для розірвання договору довічного утримання є невиконання відповідачем вимог ст. 751 ЦК України.
Статтею 751 ЦК України передбачено грошову оцінку матеріального забезпечення відчужувача. Зокрема, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.
Натомість ст. 755 ЦК України передбачає розірвання договору довічного утримання (догляду), а саме договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.
Тобто, положення ч. 1 ст. 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.
Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно п. 6 договору довічного утримання (догляду) від 17.09.2015, зареєстрованого в реєстрі за №1453, відповідач зобов`язаний забезпечити відчужувача житлом, з право безоплатного проживання в Ѕ частині будь-якої з кімнат та з правом безоплатного користування відповідною частиною всіх приміщень, господарських будівель та споруд предмета договору; забезпечити щомісячним грошовим утриманням у сумі 500 грн., які набувач може виплачувати як щомісячно, так і періодично (за кілька місяців, за один рік); в разі смерті відчужувача поховати її.
Тобто істотними умовами договору довічного утримання в даному випадку сторони визначили: забезпечення відчужувача житлом, з правом безоплатного проживання в Ѕ частині будь-якої з кімнат та з правом безоплатного користування відповідною частиною всіх приміщень, господарських будівель та споруд предмета договору; забезпечення відчужувача щомісячним грошовим утриманням у сумі 500 грн., які набувач може виплачувати як щомісячно, так і періодично (за кілька місяців, за один рік); поховання відчужувача у випадку її смерті.
Таким чином спірним договором довічного утримання обов`язку набувача сплатити індексацію грошового утримання не передбачено.
Відтак, виходячи з аналізу умов договору довічного утримання, положень ст. 755 ЦК України та правової природи індексації, як механізму підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг у разі перевищення визначеного законом індексу споживчих цін, несплата відповідачем щорічної індексації нарахованої на грошове утримання не може вважатися істотним порушенням ним умов договору довічного утримання.
Таким чином встановлено, що посилання позивача на неналежне виконання відповідачем умов договору довічного утримання є неспроможними, натомість обумовлені укладеним договором та чинним законодавством підстави для розірвання договору довічного утримання відсутні.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до до ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України,
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання, припинення права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, повернення у власність майна, скасування заборони відчуження частки житлового будинку, розірвання договору дарування, припинення права власності на частку земельної ділянки та визнання права власності відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: