Справа № 482/710/22
Номер провадження 2/482/369/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2022 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Сергієнка С.А., за участю секретаря судового засідання Лебедьєвої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новоодеська міська рада Миколаївської області як орган опіки та піклування, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ :

12 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання дитини.

У своєму позові ОСОБА_1 посилався на те, що 14 серпня 2015 року в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївською міського управління він зареєстрував шлюб з відповідачем.

Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем.

Позивач вказав, що шлюбні відносини відповідачем з часом погіршились через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов`язки. Сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини між ними фактично припинено з часу близько двох місяців до подачі позову. Позивач вказує, що примирення не можливе і суперечить його інтересам. Посилаючись на вищевикладене позивач просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем.

Щодо свої позовних вимог про визначення місця проживання дитини, позивач вказує, що їх з відповідачем син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з ним і знаходиться на його утриманні. Відповідач проживає у м. Миколаєві, де постійно відбуваються обстріли житлових будинків, що завдає чисельних людських втрат. Посилаючись на вищевикладене, з метою забезпечення безпеки дитини позивач просив суд визначити місце проживання сина з ним.

Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за його відсутності, а позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на подачу відзиву не скористалася, у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності у якій також вказала, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання дитини з відповідачем визнає.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування у судове засідання не зявилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність у зв`язку із зайнятістю.

Крім того до суду надійшов висновок органу опіки та піклування - Новоодеської міської ради Миколаївської області щодо розв`язання спору.

Суд дослідивши письмові докази у справі, висновок органу опіки та піклування щодо предмету спору прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі зареєстрованому Міським відділом ДРАЦС РС Миколаївського МУЮ 14 серпня 2015 року, актовий запис №455, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 14.08.2015 року.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Заводським ВДРАЦС у місті Миколаєві ПМУМЮ.

Шлюбні стосунки між подружжям припинилися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, постійні сварки між сторонами.

Сторони припинили проживати разом, вести спільне господарство та шлюбні стосунки за два місяці до подачі ОСОБА_1 позову.

Позивач на примирення не згоден та наполягає на розірванні шлюбу оскільки перебування в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам.

Відповідач позовні вимоги визнає.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України.

Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України).

Згідно ст.112 СК України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача.

За таких обставин, заявлений позов в частин розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню.

Оскільки відповідачем клопотання про зміну її прізвища після розірвання шлюбу заявлено не було - їй слід залишити шлюбне прізвище.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини суд виходить із наступного.

ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Малолітній син сторін - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новоодеської міської ради №7434 від 11.08.2022 року.

Як видно із висновку органу опіки та піклування - Новоодеської міської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету Новоодеської міської ради №154 від 21.09.2022 року, органом опіки та піклування було проведено обстеження житлово - побутових умов ОСОБА_1 та встановлено, що він зареєстрований та фактично проживає у будинку разом з сином та своїми батьками. Будинок складається з 4 житлових кімнат, опалення комбіноване, кімнати умебльовані, у наявності побутова техніка, сучасні меблі, одяг та речі у задовільному стані. Для виховання, розвитку та проживання малолітнього сина ОСОБА_4 створені всі необхідні умови. Одяг дитини у задовільному стані відповідно віку та сезону, окрема кімната, облаштоване місце для навчання та проведення дозвілля.

Згідно до характеристики з місця проживання батько зарекомендував себе з позитивної сторони: ввічливою, добропорядною, врівноваженою людиною, має дружні стосунки з сусідами, гарний батько.

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до наданої інформації службою у справах дітей Заводського району Миколаївської області було встановлено, що громадянка ОСОБА_5 разом із сином ОСОБА_6 дійсно зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Дане житло належить ОСОБА_6 . Квартира у доброму стані, складається з двох кімнат, загальна площа 51,2 кв. м., сучасний ремонт, в наявності необхідні меблі, наявні умови для комфортного проживання дитини. Громадянка ОСОБА_2 займається підприємницькою діяльністю.

ОСОБА_2 характеризується, як ввічлива, турботлива та спокійна жінка. При зборі характеризуючих даних ОСОБА_2 було встановлено, що вона повністю довіряє дитину батькові.

Питання про визначення місця проживання ОСОБА_1 . 01.07.2021 було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини Новоодеської міської ради 20.09.2022 року. Батько дитини ОСОБА_1 повідомив комісії, що має доброзичливі відносини з дитиною, турбується про хлопчика, завжди виконує обов`язки по його вихованню та утриманню, створює для нього належні житлово-побутові умови проживання, піклується про його здоров`я, забезпечує духовний та розумовий розвиток.

Надані сторонами по справі документи, як докази, свідчать про те, що обидві сторони характеризуються позитивно, мають одинакові соціальні, житлові та матеріально-побутові умови необхідні як для життя, здоров`я, так і для розвитку їх дитини. Обидва батьки малолітнього ОСОБА_1 не мають шкідливих звичок, мають самостійні заробітки.

Разом з тим комісія з питань захисту прав дитини не вбачає потреби у визначенні місця проживання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біля батька, оскільки мати виконує свої батьківські обов`язки у повній мірі, може забезпечити гідні умови проживання та виховання дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Положеннями ст. 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 Сімейного кодекс України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини необхідно врахувати найкращі інтереси дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суд насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Суд враховує, характеристики обох батьків, які є однаково позитивними, докази, що підтверджують турботливе ставлення обох батьків про здоров`я свого сина.

Враховує суд і соціальні зв`язки дитини, які із огляду на вік дитини сформовані його найближчим оточенням, рідними і близькими людьми - членами родини з якими він проживає у теперішній час.

Піклуючись про безпеку дитини необхідно врахувати також введення в Україні воєнного стану, численні щоденні обстріли російською федерацією цивільної інфраструктури зокрема міста Миколаєва (що є загальновідомим фактом і визнається учасниками справи, а тому в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає) у якому зареєстрована та проживає відповідач і як вона сама вказує у своїй заяві змушена там знаходитися тривалий час у робочих питаннях.

Надаючи оцінку обставинам, що стосуються забезпечення відповідних умов для життя, виховання, навчання, розвитку, а у теперішніх реаліях і безпеки дитини, суд виходить з того, що письмовими доказами які було надано сторонами і досліджено судом, а також об`єктивними обставинами які доказуванню не підлягають підтверджується, що за адресою проживання батька дитини - ОСОБА_1 у м. Нова Одеса, об`єктивно існують і створено кращі і безпечніші умови для малолітньої дитини, ніж за адресою реєстрації і проживання відповідача.

Хоча органом опіки та піклування було належним чином і у повному обсязі, виконано обов`язок по збиранню інформації яка має значення для вирішення спору щодо місця проживання дитини по суті та надання відповідного висновку, суд керуючись ч.6 ст. 19 СК України з підстав викладених вище не погоджується з позицією органу опіки та піклування викладеною у висновку, щодо відсутності потреби у визначенні місця проживання дитини з батьком.

Разом з тим, надаючи оцінку усім вищевказаним обставинам, суд звертає увагу що визначаючи місце проживання дитини з батьком, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини, які полягають у тому щоб жити разом зі своїми батьками, виховуватися ними, маючи належні і безпечні умови для проживання, навчання, розвитку, отримання медичної допомоги тощо.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною освіти, готування її до самостійного життя.

Згідно статті 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Європейський суд з прав людини 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтереси дитини», їх місце у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Враховуючи зібрані докази у справі з приводу визначення місця проживання дитини в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України.

За таких обставин, керуючись ст.268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новоодеська міська рада Миколаївської області як орган опіки та піклування, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Шлюб зареєстрований Міським відділом ДРАЦС РС Миколаївського МУЮ 14 серпня 2015 року, актовий запис №455, між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Залишити ОСОБА_2 після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_2 ».

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 1 984,80 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко