Житомирський апеляційний суд
Категорія 36 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М, Талько О.Б.

за участю секретаря

судового засідання Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/17441/21 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім Житомир» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 01 червня 2022 року, яке ухвалено суддею Стрілецькою О.В.

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім Житомир» (далі ОСББ «Наш дім Житомир») звернулось до суду із вказаним позовом, на обґрунтування якого зазначило, що відповідач є власницею нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів, загальною площею 293,93 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно членом ОСББ «Наш дім Житомир».

Балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є ОСББ «Наш дім Житомир». Відповідач користується житлово-комунальними послугами за утримання будинку та прибудинкової території, які надає позивач. Однак, кошти за надані послуги не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.01.2019 року по 01.01.2022 року в сумі 73 228,36 грн., з яких 56 991,65 грн. заборгованість за наданні житловокомунальні послуги, 5 138,62 грн. 3% річних, 11 098,09 грн. інфляційних витрат.

З урахуванням вищевикладеного, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості за комунальні послуги, з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних за весь час прострочення виконання зобов`язання та понесені судові витрати.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 01 червня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Наш дім Житомир» заборгованість за надані послуги з утримання та обслуговування житлового будинку та нежитлових приміщень, яка утворилась за період з 01.03.2019 року по 01.01.2022 року в сумі 56991,65 грн, 10088,55 грн. інфляційних витрат, 4763,88 грн. 3% річних, що разом становить 71844,08 грн., а також стягнуто 2 227,10 грн. судового збору та 7500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначила, що вона ніякими послугами ОСББ не користується, має свою відокремлену власність, яка обладнана всіма необхідними комунальними послугами для використання. На її адресу від позивача не надходили рахунки по платежам. Вважає, що грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини. У відповідності з вимогами ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Дану вимогу Закону відповідач виконує. Крім того, договором від 01.02.2011 року було визначено розмір щомісячної плати за надані послуги в розмірі 180 грн. При цьому жодна із сторін наведеного договору не ставила питання щодо внесення відносно оплати змін та визнання його недійсним. Пунктом 8.2 договору визначено, що договір вважається автоматично продовженим на той же строк, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду договору. Таким чином, сума оплати за вказаним договором є дійсною.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечила, надіславши відзив, у якому просила відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Рішення суду вважає законним, обґрунтованим та прийнятим у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а твердження апелянта безпідставними як такі, що не ґрунтуються на чинному законодавстві та доказах наданих сторонами. Зазначає, що ОСОБА_1 як власник нежитлового приміщення, яке є невід`ємною частиною багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , зобов`язана, як співвласник сплачувати внески, які були встановлені й затверджені на загальних зборах.

Зокрема, кошторис на утримання будинку на 2019 рік був затверджений Протоколом №1/19 загальних зборів членів ОСББ, проведених 14.03.2019 року; Протоколом №2/19 від 28.05.2019 року та Протоколом №4/19 від 15.08.2019 року, з урахуванням поіменного голосування співвласників будинку. В подальшому, кошторис на утримання будинку на 2020 рік був затверджений Протоколом №3 загальних зборів членів ОСББ, проведених 04.03.2020 року та затверджених 19.03.2020 року, оскільки необхідно було поіменне голосування серед усіх співвласників будинку стосовно обрання запропонованих варіантів розрахунків кошторису. Кошторис на утримання будинку на 2021 рік був затверджений Протоколом №1 загальних зборів членів ОСББ від 22.04.2021 року.

Представник позивача адвокат Войдевич О.А. у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила відмовити в її задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. З урахуванням положень ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи було встановлено, ОСОБА_1 є власником приміщення магазину непродовольчих товарів площею 293,93 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтвом про право власності від 03.07.2009 року, яке видане на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 25.06.2009 року №460, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23228174 (а.с.22-26).

Відповідно до п. 1 Розділу І Статуту ОСББ «Наш дім Житомир», затвердженого зборами засновників ОСББ «Наш дім Житомир», протокол №1 від 18.02.2016 р., ОСББ створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Метою створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім Житомир» відповідно до п. 1 розділу ІІ Статуту є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутом (а.с.30-40).

Відповідно до протоколу №1/19 загальних зборів членів ОСББ «Наш дім Житомир» від 14.03.2019, був затверджений кошторис з 01.03.2019 року по 01.03.2020 року, яким передбачено, що розмір витрат на утримання будинку становитиме 6,70 грн/м2 загальної площі квартир (а.с.43-44).

Протоколом №3 загальних зборів ОСББ «Наш дім Житомир» від 04.03.2020 року затверджено кошторис на 2020 рік, відповідно до якого розподіл розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території здійснюється на квадратні метри загальної площі (квартири, офісу) і становить 2,73 грн. на 1 м2 загальної площі (а.с.56-61).

22 квітня 2021 року Протоколом №1 загальних зборів членів ОСББ «Наш дім Житомир» був затверджений кошторис на 2021 рік, відповідно до якого розмір членського внеску на утримання будинку встановлюється на рівні 9,50 грн/м2 (а.с.67-71).

Відповідно до витягу із Протоколу засідання членів правління ОСББ ««Наш дім Житомир» від 06.12.2021 року, були переглянуті кошториси за 2020 рік та 2021 рік, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не користується деякими послугами, а саме: ліфтами, котельнею, енергопостачанням ліфтів та місцями загального користування, а тому виникла необхідність зробити перерахунок у бік зменшення нарахування суми внесків (а.с.80).

За період з 01.01.2019 по 31.12.2021 ОСОБА_1 здійснено перерахунок суми заборгованості на підставі рішення правління від 06.12.2021 року (а.с.84).

29 грудня 2021 року рекомендованим повідомленням ОСОБА_1 від ОСББ «Наш дім Житомир» була направлена досудова вимога-претензія про необхідність у добровільному порядку сплатити заборгованість по сплаті членських внесків за період з січня 2019 року по грудень 2021 року (включно з перерахунком) (а.с.111).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір внесків та платежів на утримання спільного майна будинку по АДРЕСА_1 , встановлений рішеннями загальних зборів співвласників будинку відповідно до норм Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Проте відповідач не виконує свій обов`язок зі сплати вказаних внесків та платежів на утримання будинку, які надає позивач, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Наш дім Житомир».

Такий висновок суду є правильним, виходячи із наступного.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань співвласників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законами України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Виходячи з положень ч. 1 ст. 17, ст. 20, ч. ч. 6, 7, 8 ст. 22, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир, нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна.

Згідно ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та Статутом об`єднання внески і платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком в тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

За положеннями ч. 3 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік, розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів.

Статтею 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що послуга з управління багатоквартирним будинком є житловою послугою і включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.

Окрім того, відповідно до п. 2 Розділу IV Статуту ОСББ «Наш дім Житомир» сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають в його власності. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та Статуту.

Згідно з п.п. 8 п. 2 Розділу VI Статуту ОСББ «Наш дім Житомир» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

З наданого розрахунку заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території по нежитловому приміщенню за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2019 року по 31.12.2021 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 56 991, 65 грн (з урахуванням зробленого перерахунку).

На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, встановивши, що відповідач є власником нежитлового приміщення: магазину непродовольчих товарів, споживачем житлово-комунальних послуг, а саме послуг з утримання та обслуговування багатоквартирного будинку, які надаються позивачем за вказаною адресою, не подано заяви щодо ненадання або неналежного надання вказаних послуг, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за надані послуги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведені положення частини другої статті 625 ЦК України, а також те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних.

Отже вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини у справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, тому ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Такими чином доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються доведення необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин у тому контексті, який на думку позивача свідчить про порушення її прав та наявність підстав для задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Войдевич О.А. просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, понесені під час апеляційного розгляду справи, у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У ч.8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

Надання адвокатом Войдевич О.А. позивачу адвокатських послуг при розгляді справи в апеляційному суді підтверджується, зокрема, ордером на надання правничої допомоги в Житомирському апеляційному суді, договором про надання правничої допомоги від 12.07.2022 року, укладеним між ОСББ «Наш дім Житомир» в особі Курятової Г.Ц. та адвокатом Войдевич О.А., платіжним дорученням №137 від 13.07.2022 року на суму 5000,00 грн (а.с.177, 172-175, 176).

Відповідно до п. 4.1-4.2 Договору вартість наданих правничих послуг (гонорар адвоката) є фіксованим та становить 5000,00 грн. Сплата гонорару здійснюється після підписання Договору протягом двох банківських днів шляхом перерахування суми коштів за реквізитами, вказаними у Договорі.

Враховуючи, що представником позивача було надано суду належні і допустимі докази на підтвердження понесення витрат на надання професійної правничої допомоги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для їх стягнення із відповідача на користь позивача в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 01 червня 2022 року в частині задоволених позовних вимог - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім Житомир» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2022 року.

Головуючий Судді