Провадження № 2/369/2960/22
22.09.2022 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Волчко А.Я.,
при секретарі Миголь А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Київ цивільну справу за позовом Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Переяславська міська рада Вишгородська територіальна громада Київської області, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів,-
Управління Державного агенства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Вишгородська територіальна громада Київської області, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, відповідно до вимог якого просить стягнути з відповідача на свою користь 1 020 грн завданої майнової шкоди.
Позовні вимоги обгрунтувує тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 011797 від 09.11.2020, встановлено, що 09.11.2020 о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 на Канівському водосховищі Київської області в районі м. Вишгород, Київської області, грубо порушив правила рибальства, а саме: проводив проводив вилов риби з гумового човна, спінінгом з силіконовою рибкою на зимувальні ями. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» і несе відповідальність відповідно до ч. 3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Оскільки вилов риби склав судак - 2 штук, він завдав збитків рибному господарству України на суму 1 020 грн.
Ухвалою від 14.12.2021 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив.
Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Перевіряючи доводи позивача, судом встановлено, що згідно Положення про Управління Державного агенства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області, затвердженого наказом Державного агенства рибного господарства України від 15.07.2016 року № 229 (зі змінами), Київський рибоохоронний патруль є територіальним органом Держрибагенства, діє у складі Держрибагенства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Повноваження Київського рибоохоронного патруля поширюються на м.Київ та Київській область, територію та акваторію водних об`єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагенством. Основним завданням Київського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагенства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності.
Преамбулою до Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об`єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про тваринний світ», об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Об`єкти тваринного світу в Україні знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них.
Як встановлено в судовому засіданні, що 09.11.2020 о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 на Канівському водосховищі Київської області в районі м. Вишгород, Київської області, грубо порушив правила рибальства, а саме: проводив проводив вилов риби з гумового човна, спінінгом з силіконовою рибкою на зимувальні ями.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» і несе відповідальність відповідно до ч. 3 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Оскільки вилов риби склав судак - 2 штук, він завдав збитків рибному господарству України на суму 1 020 грн.
Згідно із розрахунком розміру шкоди ОСОБА_1 наніс збитків рибному господарству України на загальну суму 1 020 грн.
Своїми незаконними діями ОСОБА_1 порушив частину першу статті 27, пункти третій, четвертий частини другої статті 63 Закону України «Про тваринний світ» від 13.12.2001 № 2894-ІІІ, підпункт перший пункту 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.1999 р. за № 269/3562.
Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування.
В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.
Згідно з п. 9 «Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», затвердженого постановою КМУ від 18.07.1998 року № 1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни, встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Мінагрополітики за поданням Держрибагентства, погодженим з Мінприроди.
Відповідно до п. 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму з колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.
Окрім того, згідно з п. 2 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 33 від 18.03.1999 року, сітки відносяться до промислових знарядь лову.
Згідно приписів ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобовязані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством.
Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.
Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками.
Згідно розрахунку матеріальної шкоди Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області до протоколу № 011797, розмір шкоди заподіяної відповідачем визначено відповідно до Постанови КМУ № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» і становить 1020,00 грн.
Сторонами по справі не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, в зв`язку в чим суд вважає його достовірним.
Відповідно до п. 6.1. та п. 6.3 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, особи, винні в порушенні Правил, несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення Правил.
Згідно ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.
З наведеного вбачається, що природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (в даному випадку Фастівської територіальної громади Київської області), Зазначені природні ресурси є власністю Українського народу.
На підставі статті 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.
Статтею 324 ЦК України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.
Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди, а саме Фастівецькій сільській раді Фастівського району Київської області.
Враховуючи викладене суд, дійшов до висновку, що незважаючи на те, що спіймана риба відповідачем була вилучена, але при цьому ним було порушено правила любительського і спортивного рибальства і такі дії відповідача щодо незаконного добування цінних видів водних біоресурсів, перебувають у причинному звязку із заподіянням шкоди.
У добровільному порядку шкоду відповідачем не відшкодовано.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач незалежно від притягнення його до адміністративної відповідальності зобовязаний відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду, а тому з відповідача підлягає стягненню заподіяна шкода у розмірі 1020,00 грн.
Судові витрати по справі становлять 2270 грн. 00 коп., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 56,175,174,177,184 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 264-265, 280 ЦПК України суд,-
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління Державного агенства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області (м.Київ,вул.Тургенєвська,82-А,ЄДРПОУ 40419475)судові витрати у розмірі 2 270 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: А.Я. Волчко