З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 листопада 2022 року м. Шаргород
Справа №152/921/22
Провадження №2/152/289/22
Шаргородський районний суд
головуючого судді Славінської Н.Л.,
секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,
прокурора Шаргородського
окружної прокуратури Гірілл І.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонова Олега Віталійовича в інтересах держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області (Вінницького рибоохоронного патруля) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби,
І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача
1.Виклад позиції позивача.
19.09.2022 року керівник Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонов О.В. звернувся до Шаргородського районного суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 в інтересах держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області (Вінницького рибоохоронного патруля) про відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби.
Мотивуючи позовні вимоги, прокурор зазначив, що в ході перевірки інформації Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області щодо відшкодування шкоди, заподіяної водним біоресурсам держави особами, що притягалися до адміністративної відповідальності, встановлено, що 15.05.2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за №000333 щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст.85 КпАП України, згідно яким 15.05.2022 року о 06 годині на Клекотинському водосховищі поблизу с. Клекотина, використовуючи гумовий човен «MEGA», останній здійснював незаконний вилов риби забороненими сітковими знаряддями лову зябровими сітками в кількості чотирьох штук, в нерестовий період, виловивши цінні види риби: щука 2 екземпляри, лин 3 екземпляри, карась сріблястий 16 екземплярів, плітка 24 екземпляри, окунь 6 екземплярів, загальною вагою 9 кг.
ОСОБА_1 , порушуючи п.п.3.15, 4.14.3 «Правил любительського та спортивного рибальства» та ст.ст.27, 52-1 ЗУ «Про тваринний світ», здійснював вилов риби забороненими знаряддями лову та у період нересту.
Постановою Шаргородського районного суду від 10.06.2022 року у справі №152/413/22, що набрала законної сили 21.06.2022 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (680 грн.), з конфіскацією знарядь лову та без конфіскації незаконно добутих водних живих ресурсів.
Інспектором Вінницького рибоохоронного патруля здійснено розрахунок шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок порушення законодавства у сфері охорони, використання і відтворення тваринного світу, на підставі постанови КМУ «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» від 21.11.2011 року за №1209.
Шкоду, заподіяну державі внаслідок незаконного вилову риби, ОСОБА_1 у добровільному порядку не сплатив.
Враховуючи, що позивач самостійно не вживав заходів щодо стягнення шкоди, заподіяної діями ОСОБА_1 державі, зсилаючись на відсутність коштів для сплати судового збору, наявні підстави для пред`явлення позову прокурором в рамках повноважень, передбачених ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», про що повідомлено Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області.
Крім того, прокуратурою направлено вимогу на адресу ОСОБА_1 про добровільне відшкодування збитків, заподіяних державі, яку отримано останнім 15.07.2022 року.
Дотримання законодавства про захист природних ресурсів загальнодержавного значення становить суспільний та публічний інтерес, а незаконне вилучення водних біресурсів із природного середовища та ухилення від відшкодування шкоди породжує підстави для захисту інтересів держави прокурором.
При обґрунтуванні позову керівник Жмеринської окружної прокуратури Філімонов О.В. покликається на вимоги ст.1166 ЦК України, ст.ст.27, 52-1, 63 ЗУ «Про тваринний світ», ст.ст.39, 47 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», п.17 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», постанову КМУ «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».
Представник Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області (Вінницького рибоохоронного патруля) Ткаченко О.В., який, відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наділений повноваженнями на вчинення дій від імені юридичної особи в судах України з усіма правами, наданими позивачу, відповідачу, третій особі (а.с.58-61), в судове засідання не прибув, але 20.10.2022 року надіслав на електронну адресу Шаргородського районного суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги керівника Жмеринської окружної прокуратури підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити з наведених у ньому підстав, не заперечує щодо заочного розгляду справи (ас.57).
2.Виклад позиції відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом подати відзив на позов і не подав до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 22.09.2022 року (а.с.51-52), яку отримав 03.10.2022 року, що підтверджується зворотним рекомендованим поштовим повідомленням (а.с.56).
В судові засідання, призначені на 20.10.2022 року та на 03.11.2022 року відповідач ОСОБА_1 не прибув, про причини неприбуття не повідомив.
ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача
1. Представник Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області (Вінницького рибоохоронного патруля) Ткаченко О.В. 20.10.2022 року надіслав на електронну адресу Шаргородського районного суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги керівника Жмеринської окружної прокуратури підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити з наведених у ньому підстав, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.57).
Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, позивач не подавав.
2. Відповідач ОСОБА_1 заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не надсилав.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
1. Ухвалою суду від 22.09.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонова О.В. в інтересах держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області (Вінницького рибоохоронного патруля) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби, та відкрито провадження у справі; розгляд цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; перше судове засідання призначено на 20.10.2022 року; визначено дату другого судового засідання 03.11.2022 року (а.с.51-52).
2. 20.10.2022 року розгляд справи відкладено у зв`язку з першою неявкою відповідача, на 03.11.2022 року (а.с.63).
3. 03.11.2022 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонова О.В. в інтересах держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області (Вінницького рибоохоронного патруля) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби (а.с.67-68).
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності відповідача та ухвалення судового рішення немає.
4. В судове засідання, призначене на 03.11.2022 року, для розгляду справи по суті не прибув представник позивача Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області (Вінницького рибоохоронного патруля) Ткаченко О.В., у зв`язку із чим суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про розгляд справи у відсутності зазначеного учасника справи, враховуючи, що перешкод для розгляду справи немає та враховуючи клопотання останнього про розгляд справи у його відсутності.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази
Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини із відшкодування шкоди.
Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.
Вирішуючи спір, суд встановив, що 15.05.2022 року провідним державним інспектором Вінницького рибоохоронного патруля Павлюком О.П. складено протокол №000333 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.85 КУпАП, щодо ОСОБА_1 .
Виловлені ОСОБА_1 цінні види риби вагою 9 кг. вилучені Вінницьким рибоохоронним патрулем та передані ОСОБА_1 на відповідальне зберігання, що вбачається із розписки від 15.05.2022 року (а.с.17).
До протоколу про адміністративне правопорушення додано розрахунок матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 рибному господарству України, з якого вбачається, що розрахунок здійснено провідним державним інспектором Вінницького рибоохоронного патруля Павлюком О.П. за такими таксами: щука 3468 грн. за 1 екземпляр, лин 1598 грн. за 1 екземпляр, карась сріблястий 1581 грн. за 1 екземпляр, окунь 3162 грн. за 1 екземпляр, плітка 1564 грн. за 1 екземпляр (а.с.19).
Згідно з постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 10.06.2022 року у справі №152/413/22 (провадження №3/152/207/22), ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 680 (шістсот вісімдесят) гривень, з конфіскацією знаряддя лову зябрових сіток в кількості 4 (чотири) штуки, та без конфіскації гумового човна і незаконно добутих водних живих ресурсів риби виду «щука» 2 (дві) штуки, «лин» 3 (три) штуки, «карась сріблястий» 16 (шістнадцять) штук, «плітка» 24 (двадцять чотири) штуки, «окунь» 6 (шість) штук загальною вагою 9 (дев`ять) кілограм; стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 49, 20 грн. (а.с.20-21).
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 винуватим себе у вчиненні адміністративного правопорушення при наведених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах визнав та пояснив, що 15.05.2022 року о 06 годині дійсно здійснював вилов риби на Клекотинському водосховищі поблизу с. Клекотина для особистих цілей за допомогою чотирьох зябрових сіток. Ним виловлено дев`ять кілограм риби різних видів, зокрема, щуку, карася, плітку, лина, окуня. Під час лову риби він використовував гумовий човен, який належить його сусідові ОСОБА_2 , котрий дав йому човна покористуватися тільки один раз. Після вилову риби до нього під`їхали працівники рибоохорони і склали протокол за порушення правил рибальства. Працівники рибоохорони рибу і човен йому повернули, а сітку вилучили.
Так, у постанові від 10.06.2022 року суд встановив, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.85 КпАП України, грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням заборонених знарядь лову), а саме: 15.05.2022 року о 06 годині на Клекотинському водосховищі поблизу с. Клекотина Жмеринського району (колишня назва адміністративно-територіальної одиниці Шаргородський район) Вінницької області, використовуючи гумовий човен «MEGA», здійснював незаконний вилов риби забороненими сітковими знаряддями лову зябровими сітками в кількості чотирьох штук, в нерестовий період, виловивши цінні види риби: «щука» 2 (дві) штуки, «лин» 3 (три) штуки, «карась сріблястий» 16 (шістнадцять) штук, «плітка» 24 (двадцять чотири) штуки, «окунь» 6 (шість) штук, загальною вагою 9 (дев`ять) кілограм.
Вказана постанова набрала законної сили 21.06.2022 року (а.с.21, на звороті).
Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, подія адміністративного правопорушення, вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП, та його винуватість у грубому порушенні правил рибальства (рибальство із застосуванням заборонених знарядь лову), викладені в постанові Шаргородського районного суду від 10.06.2022 року, є обов`язковими для суду та ці обставини не підлягають доказуванню.
Вказана вимога отримана ОСОБА_1 15.07.2022 року (а.с.27).
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державне агентство меліорації та рибного господарства України зареєстроване у вказаному Реєстрі (а.с.58-61).
Державне агентство меліорації та рибного господарства України має територіальні органи Держрибагенства, у тому числі, Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області (а.с.36).
Згідно з п.1. Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області, затвердженого наказом Держрибагенства України 15.07.2016 року (з наступними змінами), Вінницький рибоохоронний патруль є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, діє у складі Держрибагенства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується (а.с.28-31).
Пунктом 7.4 Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області встановлено, що він має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.
Враховуючи, що незаконне вилучення водних біоресурсів з природного середовища заподіяло шкоди державному рибному господарству, а шкода, заподіяна ОСОБА_1 , не відшкодована і орган охорони, використання і відтворення водних біресурсів та регулювання рибальства не здійснив заходів щодо стягнення шкоди, то це стало підставою для звернення прокурора з цим позовом до суду на захист інтересів держави.
Суд констатує той факт, що відповідачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів поза розумним сумнівом на спростування позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Вінницького рибоохоронного патруля до нього про відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби.
Оскільки ОСОБА_1 не представлено належних та допустимих доказів на підтвердження відшкодування державі шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, то право держави порушено відповідачем і підлягає судовому захисту.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування
Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЦПК України, ЗУ «Про тваринний світ», ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», Порядком здійснення любительського і спортивного рибальства», постановою КМУ «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».
Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ч.2 ст.4 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.
В Україні діє прокуратура, яка здійснює, в тому числі, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом (п.3 ст.131-1 Конституції України).
У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах… (частини 3, 4 ст.56 ЦПК України).
Пунктом 1 ч.6 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» передбачено, що під час здійснення представництва інтересів, у тому числі, держави, у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).
Частиною 3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Згідно з ч.4 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, в тому числі, шляхом звернення з позовом про відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди (п.8 ч.2).
За змістом ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
При цьому, відповідно до роз`яснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за №6 (з наступними змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Пунктом «і» ст.3 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що одним із основних принципів охорони навколишнього природного середовища є, в тому числі, компенсація шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища
Згідно із ст.4 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», природні ресурси України є власністю Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України, цим та іншими законами України. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.
Частиною 1 ст.5 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Пунктом «ж» ч.1 ст. 39 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що до природних ресурсів загальнодержавного значення належать, в тому числі, дикі тварини, які перебувають у стані природної волі в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, інші об`єкти тваринного світу, на які поширюється дія Закону України «Про тваринний світ» і які перебувають у державній власності, а також об`єкти тваринного світу, що у встановленому законодавством порядку набуті в комунальну або приватну власність і визнані об`єктами загальнодержавного значення.
Пунктом «е» ст.41 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що одним із економічні заходів забезпечення охорони навколишнього природного середовища є відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч.1 ст.68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Згідно із ч.1 ст.69 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Частиною 1 ст. 27 ЗУ «Про тваринний світ» встановлено, що у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування.
Частиною 1 ст.52-1 ЗУ «Про тваринний світ» передбачено, що для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом.
Відповідно до ч.1 ст.63 ЗУ «Про тваринний світ», порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в тому числі, в порушенні правил використання об`єктів тваринного світу (ч.2 ст.63 ЗУ «Про тваринний світ».
Згідно з ч.4 ст.63 ЗУ «Про тваринний світ», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 17 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою КМУ за №1126 від 18.07.1998 року (з наступними змінами) передбачено, що застосування заходів адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у
повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок
порушення правил рибальства.
Відповідно до постанови КМУ за №1209 від 21.11.2011 року (з наступними змінами) «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», затверджено такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, в тому числі цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України.
Згідно з «Таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», оцінка збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення одного екземпляра водних біоресурсів здійснюється незалежно від розміру та ваги (неоподатковуваного мінімуму доходів громадян).
З «Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» вбачається, що незаконне добування (збирання) або знищення одного екземпляра водних біоресурсів становить: щуки 204 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, лина 94 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, карася сріблястого 93 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, окуня 186 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тарані (плітки) 92 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.
VІ. Висновки суду
Проаналізувавши норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що прокурор має право на звернення до суду з означеним позовом.
Так, з правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 06.04.2021 року у справі №380/375/17 вбачається, що винятковими випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
У Рішенні від 05 червня 2019 року №4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19).
У справі, яка розглядається, встановлено, що прокурором належно обґрунтовано підстави для звернення з цим позовом до суду, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ухвалена Шаргородським районним судом 10.06.2022 року, проте, з того часу уповноважений компетентний орган тобто позивач Вінницький рибоохоронний патруль протягом розумного строку самостійно не звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби.
Уповноважений компетентний орган тобто позивач Вінницький рибоохоронний патруль протягом розумного строку самостійно не звернувся до суду з таким позовом до ОСОБА_1 і після повідомлення йому прокурором про виявлення порушення інтересів держави.
Так, 15.07.2022 року Вінницький рибоохоронний патруль повідомив прокурора про незвернення з відповідним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби через відсутність грошових коштів на сплату судового збору.
Відтак, враховуючи значимість порушення інтересів держави через бездіяльність компетентного органу без об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, прокурор наділений необхідними повноваженнями та дотримався встановленого законодавством порядку при зверненні з цим позовом до суду для захисту інтересів держави.
Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).
Суд зауважує, що закон ставить можливість покладання відповідальності по відшкодуванню матеріальної шкоди в залежність від наявності вини заподіювача.
Виходячи з аналізу наведеного вище законодавства, суд приходить до висновку, що згідно із ст.1166 ЦК України, діє презумпція вини заподіювача шкоди, тому не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини, виходячи із принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях (зобов`язаннях із відшкодування шкоди) передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду зазначена презумпція не спростована, то вона є підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Під час розгляду вказаного цивільного спору судом встановлено, що наявні всі елементи складу цивільного правопорушення, тобто дії ОСОБА_1 є неправомірними, між його діями та заподіяною незаконним виловом риби шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина відповідача, що є підставою для цивільно-правової відповідальності останнього.
Розрахунок заподіяної шкоди здійснено відповідно до вимог постанови КМУ за №1209 від 21.11.2011 року (з наступними змінами) «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».
Згідно з «Таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» вбачається, що незаконне добування (збирання) або знищення одного екземпляра водних біоресурсів становить: щуки 204 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, лина 94 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, карася сріблястого 93 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, окуня 186 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тарані (плітки) 92 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.
Заперечень щодо вказаного розрахунку шкоди ОСОБА_1 до суду не подавав.
Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст.47 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», Відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ встановлюється Кабінетом Міністрів України. Казначейство України здійснює контроль за відповідністю кошторисів розпорядників бюджетних коштів розпису бюджету. Розпорядники бюджетних коштів забезпечують управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених цим Кодексом.
Статтею 11 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2022 рік у частині доходів є надходження, визначені частиною третьою статті 29 Бюджетного кодексу України, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 17 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України.
Частиною 3 ст.29 Бюджетного кодексу встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є, в тому числі, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.
Згідно з п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, в тому числі, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя 70 відсотків.
Відповідно до Глави 4 Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень Державного бюджету», платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України є доходами спеціального фонду державного бюджету, крім власних надходжень бюджетних установ, зараховуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі на ім`я відповідного органу Казначейства у розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету. Для щоденного акумулювання доходів спеціального фонду державного бюджету в Казначействі відкриваються аналітичні рахунки відповідно до законодавства, а саме: рахунки в розрізі областей, м. Києва та Казначейства за кожним видом доходів; рахунки для подальшого акумулювання доходів спеціального фонду державного бюджету в розрізі видів доходів.
Таким чином, збитки, завдані ОСОБА_1 рибним природним ресурсам, сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок Мурафської сільської ради в користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби у подальшому будуть розподілені конкретні суми до Державного бюджету, обласного та місцевого бюджетів.
VІІ. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.133 ЦПК України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України).
При зверненні до суду з означеним позовом Вінницькою обласною прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 2481 грн. (а.с.1).
Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2481 грн. на користь Вінницької обласної прокуратури, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.3, 4, 5, 6, 10, 11, 60, 76-81, 83, 89, 178, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 280-283 ЦПК України, на підставі ст.131-1 Конституції України, ст.ст.16, 22, 1166 ЦК України, ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», ст.ст.3, 4, 5, 39, 68, 69 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст.27, 52-1, 63 ЗУ «Про тваринний світ», суд
Позов керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Філімонова Олега Віталійовича в інтересах держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області (Вінницького рибоохоронного патруля) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби, задовольнити.
Розподіл судових витрат
Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ст.284 ЦПК України).

Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі (ч.1 ст.285 ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Повне найменування (для юридичних осіб) та ім`я (для фізичних осіб) сторін:

- позивач Жмеринська окружна прокуратура, адреса місцезнаходження: 23100, м. Жмеринка Вінницька область, вул. Національна, буд.6-а, ідентифікаційний код в ;

- позивач Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області (Вінницький рибоохоронний патруль), адреса місцезнаходження: 21050, м. Вінниця Вінницької області, провул. Селянський, буд.9, ідентифікаційний код в ;

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 18.07.2005 року Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 07.11.2022 року.

Суддя: