ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6496/22 Справа № 199/4868/22 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О.Б. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 липня 2022 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного виробничо-комерційного підприємства «КРІСТЕЛЬ» про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного виробничо-комерційного підприємства «КРІСТЕЛЬ» про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виробничо-комерційного підприємства «КРІСТЕЛЬ» про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернуся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що механізм сприяння сторонам, у яких виникають складнощі в отриманні доказів, і які вони не можуть одержати самостійно, передбачено ст. 84 ЦПК України. Стороною позивача не надано доказів, які б вказували на існування реальної загрози неможливості чи утруднення збирання чи подання доказів, відсутнє обґрунтування необхідності саме забезпечення витребуваних доказів. Водночас, суд врахував, що заявлене позивачем клопотання подано в порядку ст.ст. 84, 116 ЦПК України і в порядку ст. 84 ЦПК України воно розглянуто при відкритті провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1-3 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Частина 1 статті 117 ЦПК України містить перелік вимог до заяви про забезпечення доказів, зокрема у заяві необхідно зазначити докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

У відповідності до положень частини 1 статті 84 ЦПК України учасники справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Отже, аналізуючи у системному зв`язку положення ч. 1 ст. 84 та ч. 1 ст. 116 ЦПК України, можна дійти висновку, що метою забезпечення доказів є сприяння особам, які беруть участь у справі, одержати для подання до суду доказів, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або ускладненим.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам процесуального права, а також правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, висловленим в постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19 та від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

За змістом ст.116 ЦПК України суд має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Велика Палата Верховного Суду в зазначених постановах висловила правовий висновок про те, що забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втрати у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд можу вжити заходи для забезпечення доказів.

Позивачем не надано доказів, які б вказували на існування реальної загрози неможливості чи утруднення збирання чи подання доказів, відсутнє обґрунтування необхідності саме забезпечення витребуваних доказів.

З огляду на те, що під час розгляду заяви судом не встановлено такої умови для забезпечення доказів, як ризик втрати документів, які просить витребувати позивач, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Водночас, суд врахував, що заявлене позивачем клопотання подано в порядку ст.ст. 84, 116 ЦПК України і в порядку ст. 84 ЦПК України воно розглянуто при відкритті провадження.

Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: