Єдиний унікальний номер № 175/3317/22
провадження 2-н/175/134/22
03 листопада 2022 року смт. Слобожанське
Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Васюченко О.Г., ознайомившись з матеріалами заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна дільниця «Експрес-Комфорт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ» про стягнення заборгованості,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна дільниця «Експрес-Комфорт» 02 листопада 2022 року звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ».
Зі змісту заяви витікає, що сторонами по справі є юридичні особи, в зв`язку з чим вказаний спір є господарським і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Згідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Пунктом 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.
Статтею 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ст. 1ст. 186 ЦПК України).
Відповідно до ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.
Приймаючи до уваги, що сторонами правочину є юридичні особи, то заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна дільниця «Експрес-Комфорт» про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ» заборгованості, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а не цивільного судочинства, а тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України слід відмовити у видачі судового наказу.
Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися з даною заявою до відповідного господарського суду, за правилами підсудності, встановленими ст.ст. 20-21 ГПК України.
Таким чином, враховуючи наведене вважаю за необхідне заявнику відмовити у видачі судового наказу по цій справі та для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина рекомендувати звернутися до господарського суду Дніпропетровської області з позовом в порядку, передбаченому нормами ГПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 165, п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України,
Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна дільниця «Експрес-Комфорт» відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційна дільниця «Експрес-Комфорт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІАЛ ІСТЕЙТ» про стягнення заборгованості та рекомендувати заявнику звернутися з позовом до господарського суду Дніпропетровської області в порядку, передбаченому нормами ГПК України.
Ухвала набрала законної сили 03 листопада 2022 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя - О.Г. Васюченко