Справа № 703/2298/22
27 жовтня 2022 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Криви Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
встановив:
Позивач звернулась до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що вона 18 вересня 1999 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований Ташлицькою сільською радою Смілянського району. Під час перебування у шлюбі на підставі договору купівлі продажу від 21 листопада 2007 року, посвідченого Новіковим І.М., приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу, зареєстрованого за № 8842 та зареєстрованому в Смілянському БТІ в реєстровій книзі № 25, номер запису 4991. За взаємною домовленістю між подружжям право власності на вказану квартиру була зареєстрована за ОСОБА_2
23 листопада 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно якого кредитором було надано кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії в сумі 125 000,00 грн, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та Тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором.
Для забезпечення виконання умов договору 23 листопада 2007 року було укладено Договір іпотеки, який був посвідчений Таран Г.В., приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу, предметом якого була трьох кімнатна квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Як зазначено в Договорі іпотеки дружина позичальника ОСОБА_1 надала свою згоду на передачу в іпотеку майна, що знаходиться в спільній власності з її чоловіком, про що свідчить заява, яка знаходиться в документах по цьому договору.
Крім того, відповідно до Договору поруки від 23 листопада 2007 року між кредитором та позивачем, між іншим зазначено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Банком відповідати по боргових зобов`язаннях боржника, які виникають з умов Кредитного договору, а саме що стосується повернення кредиту та сплати відсотків по ньому.
Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 28 грудня 2020 року було визнано квартиру АДРЕСА_2 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частини квартири.

На підстав вказаного рішення за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на вказану квартиру.

З моменту укладення Договору кредиту та отримання коштів відповідачем по справі деякий час вони з відповідачем погашали кредит, а з моменту розірвання шлюбу після 12.06.2020 вона вже самостійно виплачувала кредит до 27.10.21, сплачуючи по 1700 грн щомісячно, тобто до того часу, коли від неї банк перестав приймати кошти. Таким чином, за це період вона сплатила своїх особистих коштів в сумі 27200 грн (16 місяців по 1700 грн).

Відповідач після припинення сімейних відносин, перестав взагалі цікавитись станом погашення кредиту, залишив місце проживання та виїхав з міста в невідоме для позивача місце.

Вона приймала і в подальшому мірі по сплаті кредиту, доки Банк не перестав приймати від неї платежі та мотивував це тим, що кредит може погашати тільки позичальник.

Не погоджуючись з вказаним положенням, вона звернулась до керівництва банку про те, щоб вони приймали від неї суми на погашення кредиту, бо в майбутньому для неї як поручителя по кредиту можуть настати негативні наслідки та можливе стягнення в рахунок погашення кредиту на предмет іпотеки, що потягне для неї негативні наслідки, які б могли привести до втрати квартири, яка є єдиним місцем для її проживання.

Після того, як від банку вона отримала незаконну відмову, то вимушена була звертатися до суду з відповідним позовом. Лише тільки після цього вона отримала від банку Вимогу, щодо можливості погашення кредиту та сплати заборгованості по відсоткам.

Згідно Вимоги вона сплатила 86 386,56 грн заборгованості по кредиту та 14 631, 42 грн, всього по кредиту було сплачено замість відповідача 118 217, 98 грн.

Після повернення боргу банк скасував іпотеку на квартиру.

В зв`язку з чим вона звертається до суду та просить стягнути з відповідача на її користь128 768, 25 грн.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом публікації на офіційному веб-сайті суду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до наступного висновку.

Так, чудом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 18 вересня 1999 року та який був зареєстрований Ташлицькою сільською радою Смілянського району, про що свідчить відбиток штампу у копії паспорта позивача (а.с. 34-35).

Під час перебування у шлюбі на підставі договору купівлі продажу від 21 листопада 2007 року, посвідченого Новіковим І.М., приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу, зареєстрованого за № 8842 та зареєстрованому в Смілянському БТІ в реєстровій книзі № 25, номер запису 4991. За взаємною домовленістю між подружжям право власності на квартиру АДРЕСА_3 була зареєстрована за відповідачем ОСОБА_2

23 листопада 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно якого кредитором було надано кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії в сумі 125 000,00 грн, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та Тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором, про що в матеріали справи надано копію вказаного договору (а.с.8-14).

Для забезпечення виконання умов договору 23 листопада 2007 року було укладено Договір іпотеки, який був посвідчений Таран Г.В., приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу, предметом якого була трьох кімнатна квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Як зазначено в Договорі іпотеки дружина позичальника ОСОБА_1 надала свою згоду на передачу в іпотеку майна, що знаходиться в спільній власності з її чоловіком, про що свідчить заява, яка знаходиться в документах по цьому договору, що підтверджується копією договору іпотеки (а.с.16-17).

Також, відповідно до Договору поруки від 23 листопада 2007 року між кредитором та позивачем, між іншим зазначено, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Банком відповідати по боргових зобов`язаннях боржника, які виникають з умов Кредитного договору, а саме що стосується повернення кредиту та сплати відсотків по ньому (а.с.18).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 28 грудня 2020 року було визнано квартиру АДРЕСА_2 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частини квартири (а.с.37-39).

На підстав вказаного рішення за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на вказану квартиру, що вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач зазначає, що з моменту укладення Договору кредиту та отримання коштів відповідачем по справі деякий час вони з відповідачем погашали кредит, а з моменту розірвання шлюбу після 12.06.2020 вона вже самостійно виплачувала кредит до 27.10.21, сплачуючи по 1700 грн щомісячно, тобто до того часу, коли від неї банк перестав приймати кошти. Таким чином, за це період вона сплатила своїх особистих коштів в сумі 27200 грн (16 місяців по 1700 грн), доки Банк не перестав приймати від неї платежі та мотивував це тим, що кредит може погашати тільки позичальник.

Не погоджуючись з вказаним положенням, вона звернулась до керівництва банку про те, щоб вони приймали від неї суми на погашення кредиту, бо в майбутньому для неї як поручителя по кредиту можуть настати негативні наслідки та можливе стягнення в рахунок погашення кредиту на предмет іпотеки, що потягне для неї негативні наслідки, які б могли привести до втрати квартири, яка є єдиним місцем для її проживання.

Після того, як від банку вона отримала незаконну відмову, то вимушена була звертатися до суду з відповідним позовом. Лише тільки після цього вона отримала від банку Вимогу, щодо можливості погашення кредиту та сплати заборгованості по відсоткам (а.с.31).

Згідно Вимоги вона сплатила 86 386,56 грн заборгованості по кредиту та 14 631, 42 грн, всього по кредиту було сплачено замість відповідача 118 217, 98 грн, копії квитанцій надані в матеріали справи (а.с.32-33).

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України підстави заміни кредитора у зобов`язанні виникають у разі виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним.

Частина 2 ст. 556 ЦК України передбачає, що лише при повному виконанні поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання до поручителя переходять усі права кредитора.

Проте згідно із частиною 3 ст. 556 ЦК України встановлено, що до кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним.

Отже, фактично вказане положення закріплює можливість виникнення у поручителя всього права вимоги до боржника в частині виконаного зобов`язання у разі часткового виконання поручителем кредитного зобов`язання боржника.

Крім того, така можливість підтверджується і частинами 1, 2 статті 544 ЦК України, відповідно до яких боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Таким чином, правовий аналіз норм частин першої, другої статті 544, частин другої, третьої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у разі виконання поручителем зобов`язання замість божника до поручителя переходить усі права вимоги у частині виконаного ним зобов`язання, а не усі за договором. При цьому таке право вимоги поручителя не залежить від повного чи часткового виконання поручителем первісного зобов`язання, оскільки переходить саме у частині виконаного поручителем, а не взагалі всього зобов`язання.

Відтак, обсяг права вимоги поручителя має відповідати обсягу задоволених поручителем вимог кредитора за основним зобов`язанням. Тобто, якщо поручителем тільки частково виконано зобов`язання боржника, то поручитель набуває право вимоги до боржника лише у цій частині. Повне ж виконання поручителем зобов`язання боржника передбачає і повне відшкодування витрат поручителя.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 23.09.2020 року у справі №759/17152/16-ц.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що до позивача ОСОБА_1 , як поручителя - перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_2 , як позичальника, в частині сплаченої позивачем суми в розмірі 128 768,25 грн, тому позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 128, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 512, 525, 526, 544, 556, 610-612, 629, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) борг в сумі 128 768 (сто двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят вісім) 25 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01 листопада 2022 року.

Головуючий: Ю. В. Крива