Справа № 212/5849/22
У Х В А Л А

07 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкін І.Б., розглянувши заяву КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НИВОТРУДІВСЬКЕ" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за фактично надані комунальні послуги з ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "НИВОТРУДІВСЬКЕ" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за фактично надані комунальні послуги з ОСОБА_1 за період з 01.10.2019 року по 01.10.2022 року у 3520,84гривень, за адресою: АДРЕСА_1 .

З наданої суду заяви вбачається, що боржником є ОСОБА_1 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2

На запит суду щодо реєстрації місця проживання боржника отримано інформацію, з якої вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

За загальним правилом, якщо інше не встановлено ЦПК України, у відповідності до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Разом з тим, статтею 30 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлено виключну підсудність.

За правилом частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17.

Предметом заяви про видачу судового наказу у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг утримання будинків, споруд та прибудинкової території. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що квартира боржника знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за якою виникла заборгованість по оплаті за вищевказані послуги, що знаходиться в межах територіальної юрисдикції Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, отже, заява про видачу судового наказу подана не відповідно до положень ст. 30 ЦПК України, тобто,без дотриманням правил підсудності.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу, із роз`ясненням заявнику права на повторне звернення з такою самою заявою, після усунення встановлених недоліків.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 165 ЦПК України, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника юридичної особи, або фізичної особи підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дна надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Разом з тим, з тим боржник ОСОБА_1 , з вимогою до якої звернувся заявник, не є юридичною особою, або фізичною особою підприємцем у цій справі, тому підстав для застосування п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України та передачі заяви за підсудністю, суд не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163, 165 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити КОМІНАЛЬНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ "НИВОТРУДІВСЬКЕ" в заяві про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за фактично отримані комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Роз`яснити, заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії особою, яка оскаржує ухвалу, до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалу складено 07 листопада 2022 року.

Суддя І. Б. Чайкін