КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/9118/2022 Доповідач Заришняк Г.М
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу цивільну справу за апеляційною скаргою Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, в.о. ректора Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського Казаріна Володимира Павловича, третя особа: Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, в.о. ректора Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського Казаріна Володимира Павловича, третя особа: Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

В обґрунтування позову вказувала, що 8.07.2020 року позивач отримала лист ТНУ від 17.07.2020 року за № 125-д та копію наказу «Про оголошення догани ОСОБА_1 »

Вважала вказаний наказ незаконним з огляду на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 року № 500 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» карантин в Україні було продовжено до 31.07.2020 року у зв`язку із чим, вона продовжила працювати дистанційно.

Також позивач вказувала, що цією постановою КМУ заборонено проводити будь-які заходи, крім заходів на відкритому повітрі, а тому, проведення будь-яких заходів за участі більш ніж 10 осіб є незаконним.

Вважала, що оголошення їй догани стало наслідком того, що вона є викривачем корупції та неодноразово повідомляла НАЗК про корупційну діяльність посадових осіб ТНУ, у зв`язку з чим звернулась з даним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Таврійський національний університету імені В.І. Вернадського, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу Національне агентство з питань запобігання корупції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивачка просила закритти апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою з тих підстав, що така апеляційна скарга подана особою, яка не мсає процксуаальної дієздатності, судовим рішенням питання про права та обов`язки ОСОБА_2 не вирішувалось. У разі визнання судом апеляційної скарги зловживанням процесуальними правами, залишити скаргу без розгляду; винести окрему ухвалу стосовно ректора ОСОБА_2 за зловживання процесуальними правами та оману суду, яку надсилати на адресу Міністерства освіти та науки України; застосувати штрафні санкції, які передбачені п.2 ч.1 ст. 148 ЦПК України відносно відповідача за зловживання процесуальними правами, а також апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду залишити без змін, просилаючись на його законність.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року дану справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до ч.1 ст. 369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що між Таврійським національним університетом ім. В.І. Вернадського і позивачкою ОСОБА_1 був укладений контракт від 09 квітня 2019 р. №17/19 про призначення ОСОБА_1 , як обрану за конкурсом, на посаду завідувача кафедри спеціально-правових дисциплін Навчально-наукового гуманітарного інституту Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського (далі - ТНУ).

Відповідно до пункту 5.2 контракту позивачці ОСОБА_1 університетом гарантується дотримання прав і законних інтересів відповідно до діючого законодавства та цього контракту.

18.07.2020 р. позивачкаотримала лист ТНУ від 17.07.2020 р. № 125-д та ознайомилася з наказом в.о. ректора Казаріна В.П. від 17.07.2020 р. № 113-к «Про оголошення догани ОСОБА_1 », який був доданий до зазначеного листа.

Зі змісту вказаного наказу слідує, що на позивачку накладено дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни, а саме - відсутність у період карантину на міжкафедральному засіданні, призначеному директором Навчально-наукового гуманітарного інституту ТНУ Іляшком О.О. на 26.06.2020 р.

Позивачка, звертаючись з даним позовом,вважала наказ в.о. ректора Казаріна В.П. від 17.07.2020 р. № 113-к «Про оголошення догани ОСОБА_1 » протиправним, оскільки на той період часу діяли карантинні обмеження на території всієї країни, встановлені Кабінетом Міністрів Українии, ї за попушення яких передбачена кримінальна відповідальність, передбачена ст.325 КК України.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 17 червня 2020 р. № 500 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», карантин в Україні продовжено до 31 липня 2020 року. Підпунктами 4 і 3 пункту 3 зазначених змін на період дії карантину забороняється:

-відвідування закладів освіти її здобувачами в групах більше 10 осіб, крім участі у державній підсумковій атестації у формі зовнішнього незалежного оцінювання, зовнішньому незалежному оцінюванні, вступних випробуваннях, єдиному вступному іспиті з іноземної мови, єдиному фаховому вступному випробуванні, атестації у формі тестових екзаменів ліцензійних інтегрованих іспитів "КРОК", а також здійснення підтвердження кваліфікації моряків, проведення підготовки моряків, членів екіпажів торговельних суден, зокрема тих, що здійснюють плавання внутрішніми водними шляхами України, та проведення підготовки судноводіїв малих/маломірних суден;

-проведення масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів за участю більше однієї особи на 5 кв. метрів площі будівлі або території (якщо захід проводиться на відкритому повітрі), де проводиться захід. Організатор заходу відповідальний за дотримання фізичної дистанції між учасниками не менше ніж 1,5 метра.

З матеріалів справи слідує, що директор інституту ОСОБА_4 видав розпорядження про проведення 26.06.2020 р. міжкафедрального засідання, що передбачає присутність разом більше, ніж 50 осіб.

Позивачка вважає, що вказаним розпорядженням директор інституту ОСОБА_4 наражав працівників ТНУ на небезпеку зараження коронавірусом.

Враховуючи зазначену ситуацію щодо встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України хвороби COVID-19, позивачка не прибула на вказаний захід, так само, як і на засідання Богуславського районного суду Київської області, який надіслав виклик на судове засідання на 26.06.2020 р., про що і повідомила відповідача письмово та за телефономй продовжила працювати дистанційно, як і всі науково-педагогічні працівники університету.

Виконання позивачкою дистанційної роботи підтверджується скриншотом електронної пошти від 26.06.2020 р., з якою вбачається, що в цей день позивачкою було надіслано до університету: 1) розроблені плани та навантаження, 2) службову записку, 3) заяву про надання наказу, 4) спілкування з підлеглою - доцентом ОСОБА_5 щодо розроблення Освітньо-професійної програми, 5) закінчено написання, а потім надіслано співавтору професору ОСОБА_6 наукову статтю, та інше.

Керівництво університету не ознайомлювало позивачку з розпорядженням ТНУ про обов`язкову присутність в університеті під час виконання функціональних обов`язків і заборону працювати дистанційно в умовах карантину в Україні.

З матеріалів справи слідує, що до 17.07.2020 р. керівництво відповідача будь-яких зауважень щодо дистанційної роботи позивачціне висловлювало.

За таких оставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачкою не було допущено 26.06.2020 р. прогулу без поважних причин.

Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно із статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

На підставі вимог статті 149 КЗпП України, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

У відповідності з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 (далі по тексту - Постанова), судам необхідно з`ясувати чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Пунктом 24 даноїПостанови передбачено, що прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Окрім того, згідно із висновками, висловленими Верховним Судом України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15., відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим,правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Разом з тим, в.о. ректора Казарін В.П. видав наказ від 17.07.2020 р. № 113-к «Про оголошення догани ОСОБА_1 », при цьому не ознайомив позивачку з висновками комісії від 10.07.2020 р., на підставі результатів якої було оголошено позивачці догану, та не зажадаввід позивачки до накладення дисциплінарного стягнення письмових пояснень, чим порушив встановлений законом порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Окрім того, оголошуючи ОСОБА_1 догану, відповідач не врахував ступінь тяжкості вчиненого позивачкою проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Про сумлінну попередню роботу, зокрема, свідчить заміщення позивачкою посади завідувача кафедри та укладення між позивачкою і ТНУ контракту, якому передувала робота на посаді професора тієї ж кафедри.

Зі справи також вбачається, що позивачка має статус викривача корупції стосовно посадових осіб ТНУ, що підтверджується листом Національного агентства з питань запобігання корупції. № 20-28/9188/20 від 20 березня 2020 року.

Позивачка вважає, що в.о. ректора Казарін В.П. порушив статтю 53-4 «Захист трудових прав викривача» Закону України «Про запобігання корупції», в якій закріплено, що: викривачу, його близьким особам не може бути відмовлено у прийнятті на роботу, їх не може бути звільнено чи примушено до звільнення, притягнуто до дисциплінарної відповідальності чи піддано з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону. До негативних заходів також належать формально правомірні рішення і дії керівника або роботодавця, які носять вибірковий характер, зокрема, не застосовуються до інших працівників у подібних ситуаціях та/або не застосовувалися до працівника у подібних ситуаціях раніше.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, зібраним у справі доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про доведеність позову, обгрунтовано визнавшипротиправним наказ в.о. ректора Казаріна В.П. від 17.07.2020р. № 113-к «Про оголошення догани ОСОБА_1 » та скасувавши його.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачка не з`явилась на роботу, була особисто повідомлена про необхідність бути 26 червня 2020 року на засіданні Навчально-наукового гуманітарного інституту ТНУ , не можуть бути підставою длояскасування рішення суду , оскільки спростовуються розпорядженням в.о. ректора Казаріна В.П. про переведення університету на дистанційну роботу, а також встановлення карантинних обмежень з метою запобігання поширенню на території України хвороби COVID-19.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують та не впливають на її правильність.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: