Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/247/21
28 жовтня 2022 року м. Гребінка
Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Вітківського М.О.,
при секретарі Коваленко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка без технічної фіксації засобами в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мадег», про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, припинення державної реєстрації речового права оренди,-
в с т а н о в и в:
Вказане речове право (право оренди) зареєстроване за № 40311371 державним реєстратором виконавчого комітету Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області Лантух Т.І. 25.01.2021 року.
Позивач вказує, що згоди на укладення вказаного вище договору вона не надавала, його не підписувала і, взагалі, про його існування до недавнього часу нічого не знала.
Тому позивач звертається до суду з позовом про повернення земельних ділянок, які є предметом договору оренди
Крім того, у позивача виникла необхідність звернутися до суду і з вимогою про припинення речового права (права оренди) зареєстрованого за № 40311371 державним реєстратором виконавчого комітету Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області Лантух Т.І. 25.01.2021 року за вказаним вище договором оренди землі.
Виникнення спірних правовідносин між позивачем та ТОВ «Мадег» обумовлено наявністю спору про право оренди на земельні ділянки, а державна реєстрація зазначених правочинів порушує право позивача на користування та розпорядження своєю власністю.
У зв`язку з викладеним, з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, позивач вимушений звернутися до Гребінківського районного суду Полтавської області до відповідача ТОВ «Мадег» з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, припинення державної реєстрації речового права оренди.
Ухвалою суду від 29 березня 2021 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням і викликом сторін (а.с.36-38).
Ухвалою суду від 29.07.2022 року провадження у цивільній справі №528/247/21 (провадження №2/528/77/22) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мадег», про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, припинення державної реєстрації речового права оренди, поновлено. Призначено підготовче засідання на 14-00 год. 29 серпня 2022 року (а.с.85,86).
Ухвалою суду 13.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.94-96).
28.10.2022 року в судове засідання позивач та представник позивача адвокат Чумарний А.І. не з`явилися, вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представником позивача через канцелярію суду подано заяву в якій він просить судовий розгляд справи провести без участі сторони позивача та позовних вимог наполягає, просить задовольнити у повному обсязі (а.с.99).
В судові засідання призначені 19.04.2021, 12.05.2021, 29.08.2022, 13.09.2022, 26.09.2022, 11.10.2022, 28.10.2022 року відповідач не з`явився, він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. До суду не надходило заяви чи клопотань про перенесення розгляду справи, про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подавав.
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Згідно ухвали суду від 28.10.2022 року суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд оцінивши докази як кожний окремо так і в їх сукупності прийшов до наступних висновків.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Згідно положень ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Частиною 10 ст.84 ЦПК України передбачено що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Положеннями статті 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Суд звертає увагу, що положеннями п. 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.
З наведеного вбачається, що об`єктом дослідження почеркознавчої експертизи є лише оригінал оскаржуваного документу (договору), а тому його не надання унеможливлює проведення судом по справі судової почеркознавчої експертизи.
Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно ст. 17 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційна справа ведеться в електронній формі та формується автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав, до якої за результатом проведення кожної реєстраційної дії щодо об`єкта нерухомого майна автоматично включаються заяви, сформовані або подані в електронній формі, електронні копії документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, поданих у паперовій формі, документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії, подані в електронній формі, документи в електронній формі, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, а також відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав, електронні копії запитів державного реєстратора в паперовій формі та документів, отриманих із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. Документи, подані заявником для проведення реєстраційних дій в паперовій формі, підлягають поверненню такому заявнику. Заява, подана в паперовій формі, документ про сплату адміністративного збору, запити державного реєстратора в паперовій формі та документи, отримані із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року, за результатом проведення реєстраційних дій заявнику не повертаються та зберігаються державним реєстратором, яким проведено реєстраційну дію, протягом трьох років.
Тобто, відповідно до закону оригінал реєстраційної справи не містить оригіналу спірного договору, оскільки передбачено сканування реєстратором документу та повернення оригіналу заявнику.
В той же час, відповідач по справі вимоги суду не виконав і не надав суду оригінали спірного договору оренди землі та не повідомив причини про неможливість надати доказу витребуваного судом.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про недобросовісність дії відповідача ТОВ «Мадег» і розцінює їх як ухилення відповідача від проведення судово-почеркознавчої експертизи на предмет встановлення оригіналу підпису у оригіналі договору оренди земельної ділянки №36 від 25.12.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мадег». Відповідачем судова кореспонденція, в тому числі вказані ухвали суду отримано. Відповідач не скористався наданим йому правом, свідомо не з`являвся у судові засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а тому вказані дії відповідача визнано судом, як свідоме, зловживання стороною відповідача своїми процесуальними правами.
Таким чином, суд встановив, що у позивача відсутні оригінали договорів оренди землі, а відповідач ухиляється від надання оригіналу договору оренди землі, тому суд позбавлений можливості призначити судову почеркознавчу експертизу, але при цьому встановлює факт ухилення відповідача від проведення судової почеркознавчої експертизи.
Тобто, суд вважає встановленим факт того, що підпис в графі «Орендодавець» на договорі оренди земельної ділянки №36 від 25.12.2020 року виконаний не ОСОБА_1 . Доказів, які б спростовувати висновки суду в цій частині, відповідачем суду не надано.
Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).
Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).
Спірні правовідносини у цій справі регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
Частиною 1 ст. 228 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на незаконне заволодіння майном фізичної особи і такий правочин є нікчемним.
Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд, право вчиняти будь-які дії щодо свого майна має лише його власник. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності в Україні є непорушним, а за ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, і такого обов`язку власника у даній справі не встановлено.
У даному випадку власник земельної ділянки захищає своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19)).
Крім того, позивач звертається з вимогою про припинення речового права (права оренди) зареєстрованого за №40311371 державним реєстратором виконавчого комітету Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області Лантух Т.І. 25.01.2021 року за вказаними вище договорами оренди землі.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (стаття 19 ЦПК України).
Виникнення спірних правовідносин між позивачем та ТОВ «Мадег» обумовлено наявністю спору про право оренди на земельні ділянки, а державна реєстрація зазначених правочинів порушує права позивача на користування та розпорядження своєю власністю.
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Власником земельної ділянки на час подання позову до суду є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯК № 657260, виданого відділом Держкомзему у Гребінківському районі від 25.01.2012 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.03.2011 року № реєстру 625 посвідченого державним нотаріусом Гребінківської ДНК, яка розташована на території Григорівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області.
Отже, саме позивачу, як власнику, належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Обраний позивачем спосіб захисту, як усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, припинення державної реєстрації речового права оренди, є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечує реальне відновлення порушеного права.
Отже, на підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мадег», про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, припинення державної реєстрації речового права оренди, з огляду на те, що саме таке рішення суду є ефективним способом захисту порушених прав.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83 ,89, 128, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд,-
в и р і ш и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мадег», про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, припинення державної реєстрації речового права оренди - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку тобто, роз`яснюється, що апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Складання повного тексту судового рішення відкласти не більше як на десять днів з дня закінчення розгляду справи, і визначити кінцеву дату складення повного судового рішення 01.11.2022 року.
На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення складено 31.10.2022
Суддя М. О. Вітківський