КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/5278/20 Головуючий у І інстанції Волошина В.О.
Провадження №22-ц/824/8134/2022 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 2010 року , який було розірвано за рішенням суду.

У шлюбі в сторін народилися сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільні діти сторін фактично перебувають на утриманні позивачки, оскільки ОСОБА_1 самоусунувся від виховання та утримання синів, проживає окремо.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 , 2010 року народження та ОСОБА_4 , 2012 року народження, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 17 лютого 2020 року по 25 квітня 2021 року включно.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 лютого 2020 року та до 25 квітня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 в межах суми платежу за один місяць, а саме в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, підлягає негайному виконанню.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваним рішенням стягнуто з нього аліменти за минулий період, не взявши до уваги положення закону про те, що аліменти за минулий період можуть бути стягнуті лише в тому випадку, якщо позивач надасть суду докази, що він вживав заходів щодо одержання таких аліментів, про те що відповідач ухилявся від їхньої сплати.

Також зазначає, що жодним чином не ухилявся від сплати аліментів, про що ОСОБА_5 підтверджує у переписці у «Вайбері».

Крім того, в доводах апеляційної скарги зазначає, що регулярно перераховував на банківський рахунок позивачки грошові кошти.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати та увалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому не може бути скасованим.

Окрім того, ОСОБА_2 у поданому відзиві зазначає, що ОСОБА_1 дійшов помилкового висновку про стягнення аліментів за минулий час, оскільки позов у даній справі поданий 17 лютого 2020 року. Таким чином вказане рішення відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного у відзиві, ОСОБА_2 просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року справу було призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 2010 року.

В шлюбі у сторін народилися сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 листопада 2020 року по цивільній справі № 761/3044/20, шлюб між сторонами розірвано. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року рішення суду першої інстанції було скасовано в частині розподілу судових витрат.

Судом встановлено, що ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року по цивільній справі № 761/15180/21, заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дітей було повернуто заявнику.

Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року по цивільній справі № 761/44316/21, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 10 грудня 2021 року до досягнення дітьми повноліття.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання дітей. На спростування цих обставин відповідачем не було надано до суду належних і допустимих доказів.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Так, одночасно з поданням апеляційної скарги ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції роздруківку з месенджеру «Вайбер».

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому, в матеріалах справи відсутні надані суду апеляційної інстанції роздруківки, а тому судом апеляційної інстанції не можуть бути враховані надані ОСОБА_1 нові докази, які не були та не могли бути відомі суду першої інстанції на час розгляду справи й, відповідно, не досліджувались судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

З урахуванням викладеного та наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції правильно зазначив, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та вірно визначився з розміром таких аліментів, які б забезпечили дітям належний та достатній розвиток.

При цьому, нормами чинного законодавства передбачено, що визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доводи апелянта про те, що з нього було стягнуто аліменти за минулий період не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернулась з вказаним позовом 17 лютого 2020 року. Таким чином судом першої інстанції вірно визначено період сплати аліментів.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 8367, 369, 374, 375 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: