РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2022 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю: секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.;

представника позивача - Гулько Ж.В. (ордер від 06.10.2021),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ) до Київської міської ради /далі - Київська міськрада/ (; адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лішневська Олена Гарріївна /далі - приватний нотаріус Лішневська О.Г./ (адреса: 03058, м. Київ, вул. Борщагівська, 212), про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

11.10.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана заява, датована 07.10.2021, за підписом представника позивача - адвоката Гулько Ж.В. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 (1935 р.н.).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2021 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 18.10.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 17.03.2022.

Матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення з якого вбачається отримання Міськрадою ухвали суду від 18.10.2021 (яка направлялась разом з копією позову та доданих до нього документів) 28.01.2022.

17.03.2022 підготовче засідання було перенесено на 21.06.2022.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21.06.2022 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 13.09.2022.

В судове засідання 13.09.2022 з`явився тільки представник позивачки, яка наполягала на задоволенні позовних вимог.

Інші учасники провадження у судове засідання, призначене на 13.09.2022, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

В порядку ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у судовому засіданні здійснювалося фіксування судового засідання технічними засобами.

Доводи позивача

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є онукою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою оформлення спадкових прав, вона звернулася до приватного нотаріуса Лішневської О.Г із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (далі - квартира).

За результатами розгляду вказаної заяви, Постановою приватного нотаріуса Лішневської О.Г від 27.08.2021 у видачі вказаного свідоцтва було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру у ОСОБА_2 .

Позивачка стверджує, що право власності померлого ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_5 підтверджується наступними документами: списком на надання житлової площі співробітникам (в тому числі померлому ОСОБА_2 ) ЖБК «Стріла», про що є архівний запис в Державному архіві м. Києва.

Так, вказує, що відповідно до архівного витягу від 09.09.2021 № 068/02-12/2096 із рішення виконкому Жовтневої Райради депутатів трудящих м. Києва від 31.05.1965 № 2111 «Про надання житлової площі членам ЖБК «Стріла», затверджено список про надання житлової площі членам ЖБК «Стріла» в кооперативному будинку АДРЕСА_6 , а саме: діду позивача - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матері позивача - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, позивач надає документи (рішення), які підтверджують, що квартира АДРЕСА_5 мала номер будинку № 216 (змінено № 216 на № 4) та вулиця раніше мала назву Борщагівська.

Разом з тим, позивачка звертає увагу на те, що станом на день смерті діда ОСОБА_2 , 1935 р.н. (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), вона проживала та була зареєстрована за однією адресою: АДРЕСА_3 . Тому, з огляду на проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (що підтверджується відміткою у паспорті про реєстрацію місця проживання особи від 09.10.2001), заяву нотаріусу у шестимісячний термін подано не було, разом з тим про відмову від спадщини позивач не заявляла.

Звертаючись з позовом у даній справі позивачка зазначає, що метою його подання є оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. З ст. 1268 ЦК України.

Щодо правової позиції відповідача

На момент винесення рішення у справі відзив на позовну заяву не надійшов.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому суд враховує, що матеріали справи містять рекомендовані повідомлення про вручення з яких вбачається, що Київської міськрадою ухвалу суду про відкриття провадження у справі, яка направлялась разом з позовом та доданими до нього документами, було отримано 28.01.2022 (а.с. 91), а ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення розгляду справи по суті - 11.07.2022.

На день винесення рішення будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надійшло, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити правову позицію Київської міськради щодо предмета спору.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 20.09.2016 Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 17), ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 81 років помер ОСОБА_2 .

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження, виданого 04.02.1964 Московським ЗАГС м. Києва, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 (а.с. 20).

В подальшому, ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_5 в результаті укладення шлюбу 15.06.1984 з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 03.12.1987 виданого Палацем реєстрації шлюбів та новонароджених (а.с. 20).

ОСОБА_5 є матір`ю позивачки ( ОСОБА_7 )., що підтверджується копією свідоцтва про народження від 20.09.1985 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві, з якого вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_7 (а.с. 26).

Таким чином, вбачається, що позивачка є онукою померлого ОСОБА_2 по лінії матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (мати позивачки), що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого повторно 16.09.2021 Відділом реєстрації смерті у місті Києві (а.с. 15).

Постановою приватного нотаріуса Лішневської О.Г від 27.08.2021 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_5 після смерті ОСОБА_2 (а.с. 11) з посиланням на те, що спадкоємець не надала правовстановлюючий документ щодо належності цієї квартири спадкодавцеві.

За змістом архівного витягу від 09.09.2021 з рішення виконкому Жовтневої Райради депутатів трудящих м. Києва від 31.05.1965 № 2111 «Про надання житлової площі членам ЖБК «Стріла» вбачається, що сім`ї ОСОБА_2 (дружина - ОСОБА_8 , дочка - ОСОБА_3 ) надано житлову площу, зокрема, квартиру АДРЕСА_8 (а.с. 25).

Зі змісту відповіді КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 14.09.2021 вбачається, що в інвентаризаційній справі міститься інформація про те, що будинок АДРЕСА_4 , раніше значився під АДРЕСА_7 (а.с. 36).

Також вбачається, що рішенням Київської міської ради № 217/7790 від 14.11.2019 було вирішено перейменувати АДРЕСА_4 (а.с. 31).

За таких обставин, вбачається, що померлому ОСОБА_2 , як члену ЖБК «Стріла» була надана житлова площа, яка на сьогоднішній день є квартирою АДРЕСА_5 .

З витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні (а.с. 65) за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається, що станом на 02.02.2022 у спірній квартирі зареєстровані:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації: 09.10.2001;

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації: 21.05.2003;

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації: 05.10.2005;

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата реєстрації: 13.11.2018.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи свідоцтв про народження ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), зазначені особи є дітьми позивачки ( ОСОБА_1 ).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який

Враховуючи, що мати позивачки - ОСОБА_5 померла раніше за діда - ОСОБА_2 , то позивачка є спадкоємцем за правом представлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За таких обставин, враховуючи, що заповіт спадкодавцем не складався, то позивачка є такою, що прийняла у квартиру АДРЕСА_5 , яка належала за життя її діду - ОСОБА_2 .

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31.08.2020 у справі № 350/1850/17 (провадження № 61-42603св18), факт того, що особа за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті матері, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки судом встановлено факт проживання позивачки з померлим ОСОБА_2 , то позивачка вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За змістом ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування а видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Досліджені судом докази в їх сукупності свідчать про те, що спірна квартира АДРЕСА_5 належала померлому ОСОБА_2 (дідусю позивачки) на праві власності, як члену кооперативу.

Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Лішневської О.Г від 27.08.2021 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_5 .

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 /провадження № 61-16069св20/).

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивачка є спадкоємицею квартири АДРЕСА_5 , однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, а тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

При цьому, суд враховує, що як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

З огляду на наведене, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд вбачає наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лішневська Олена Гарріївна, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ;) право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 (1935 р.н.), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич