233 Справа № 208/6136/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Малінов О. С.

за участю секретаря Штреккер В.О.

заявника ОСОБА_1

розглянувши в режимі дистанційного провадження скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хаймової Х. О. , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

07.09.2021 до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хаймової Х. О., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 , в якій, з урахуванням уточнень скаржник просив:

- визнати дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хаймової X. О. по складеннюрозрахунку заборгованості по аліментах від 02.06.2021 № 65083767 неправомірними;

- скасувати як незаконну Довідку-розрахунок заборгованості із сплати аліментів №65083767 від 01.06.2021;

- зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виключити відомості щодо ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників аліментів;

- визнати дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хаймової X. О. із застосування відносно ОСОБА_1 обмежень та заборон незаконними;

- скасувати як незаконну Постанову про арешт коштів боржника ВП № 65083767 від 01.06.2021;

- скасувати як незаконну Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП № 65083767 від 01.06.2021;

- скасувати як незаконну Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю ВП № 65083767 від 01.06.2021;

- скасувати як незаконну Постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ВП № 65083767 від 01.06.2021;

- скасувати як незаконну Постанову про тимчасове обмеження боржника у праві полювання ВП № 65083767 від 01.06.2021;

- зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснювати розрахунок сум аліментів, виходячи виключно з фактичних даних що міститимуть: факт отримання доходу, регіон отримання доходу, місяць, в якому було отримано дохід;

- зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) встановити спосіб та порядок виконання виконавчого листа № 208/6136/15 від 30.03.2021 р. шляхом перерахування аліментів з ОСОБА_1 на особистий рахунок дитини ОСОБА_3 , відкритий у відділенні Державного ощадного банку.

Скаржник ОСОБА_1 , приймаючи участь у судовому розгляді справи у режимі відеоконференції, у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у скарзі, обґрунтовуючи її наступним.

Так, старшим державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р. Р. в рамках відкритого згідно виконавчого листа № 208/6136/15 від 30.03.2021 виконавчого провадження № 65083767, зроблено розрахунок заборгованості по аліментам від 02.06.2021 № 65083767 який складено необґрунтовано та з порушенням норм чинного законодавства.

Згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2020 у справі № 208/6136/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 11 серпня 2015 року, а починаючи з 08 липня 2017 року в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (ч.3 ст.71 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч.1,3 ст.195 СК України).

При визначені розміру аліментів ураховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, визначені в Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (далі - Постанова № 146).

Відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Однак, із матеріалів виконавчого провадження № 65083767, інформації та підтвердних документів Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), не вбачається підстав для здійснення розрахунку заборгованості по аліментам з урахуванням відсутності факту отримання доходу, не визначеної місцевості, в якій отримано дохід та періоду отримання доходу.

Протягом визначеного періоду, а саме з 11 серпня 2015 року по теперішній час, він не отримував заробітку (доходу) в будь-якому вигляді, а відтак немає, і не може бути, будь-яких доказів в матеріалах виконавчого провадження № 65083767 про отримання ОСОБА_1 будь-якого заробітку (доходу).

Також, незрозуміло яким чином була визначена місцевість, в якій, на думку ВДВС було отримано ОСОБА_1 дохід з листопада 2015 року і по теперішній час, враховуючи, що за адресою: АДРЕСА_1 він зареєстрований лише з 22 лютого 2017 року.

Підкреслив також, що відповідно до ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачується аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Втім, при подачі заяви про примусове виконання стягувачем ОСОБА_2 був зазначений особистий рахунок, а отже у зв`язку із наявністю у стягувача аліментів таких обставин як наявність другої маленької дитини та непрацюючого чоловіка є всі підстави вважати, що кошти сплачені у якості аліментів будуть використовуватися не за цільовим призначення.

Платник може вимагати внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини тільки у відділенні Державного ощадного банку України. Державник виконавцем не були встановлені фактичні обставини, не отримані відомості про його чистий дохід, жодних відомостей з державної податкової служби чи пенсійного фонду України, так само відомостей з ДП «НАІС» щодо інших доходів у вищевказаний строк, матеріали виконавчої справи не містять. Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків та інших осіб затверджено постановою №146. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, доходом є грошові кошти, отримані за певний період часу, а прибутком є різниця між доходами і витратами.

Він постійно надавав матеріальне забезпечення сину, який тривалий час мешкав у нього і повністю перебував на його утриманні. Саме тому його колишня дружина ОСОБА_2 тривалий час не подавала виконавчий лист до виконавчої служби.

Також зазначив, що відомостей про надання матеріальної допомоги сину, про відсутність доходів, фактичне місце проживання у періоди, які увійшли до спірного розрахунку, - він до ВДВС не надавав, оскільки вважає, що саме державний виконавець повинен все це з`ясувати, а він особисто не повинен нікому нічого доказувати.

На підставі викладеного, вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам від 02.06.2021 № 65083767 здійснено державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) необґрунтовано, сума встановленої заборгованості не відповідає дійсності та не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки викликає обґрунтовані сумніви у достовірності проведених розрахунків та вбачається факт штучного створення заборгованості з метою застосування відносно нього обмежень та стягнень, що є недопустимим.

Представник Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, надав суду заперечення на скаргу, в якій просив у задоволенні скарги відмовити посилаючись на наступне.

Так, 13.04.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчою провадження № 65083767 з примусового виконання виконавчого листа №208/6136/15 від 17.02.2022, що видав Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2017 р., а починаючи з 08.07.2017 р. - в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Боржнику надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 згідно списку згрупованих поштових відправлень № 3307.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Окремо зазначили, що боржником за допомогою додатку для спілкування Viber в день відкриття виконавчого провадження № 65083767 повідомленням отримано ідентифікатор доступу до матеріалів зазначено виконавчого провадження.

Щодо неправомірності та перерахунку розрахунку заборгованості від 02.06.2021 року в рамках виконавчого проваджений № 65083767.

02.06.2021 державним виконавцем зроблено розрахунок заборгованості №65083767 з дотриманням вимог чинного законодавства та визначено заборгованість станом на 01.06.2021 в розмірі 156375,35 грн.

При даному розрахунку державним виконавцем враховано відповідь Державної податкової служби про відсутність даних щодо працевлаштування боржника.

Боржником відомостей щодо отримання доходу не надавалось.

Тому заборгованість визначалась в розмірі ј виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а саме Київської області, про що зазначено в розрахунку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Закону виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно частини 3 цієї ж статті Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доход), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини 2 статті 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Тому просив відмовити у задоволені скарги ОСОБА_1 .

Третя особа, яка не заявляю самостійних вимог, ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

З`ясувавши позицію скаржника, пояснення представника ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2020 року у справі № 233/6136/15 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Донецьк, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 11 серпня 2015 року, а починаючи з 08 липня 2017 року в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Донецького апеляційного суду від 03 лютого 2021 року у справі №208/6136/15-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/6136/15 залишено без задоволення. Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2020 року залишено без змін.

При цьому апеляційний суд обґрунтував свої доводи тим що відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`яснив сторонам їх права та обов`язки щодо надання доказів і сприяв здійсненню їхніх прав, а також попереджував про наслідки неподання доказів, встановлені цивільним процесуальним кодексом, однак відповідач не надав жодних доказів в підтвердження своїх заперечень з приводу того, що мала місце сплата грошей на утримання сина, яка носила періодичний характер, чи батько постійно надавав таке утримання в інший спосіб.

За вказаних обставин розмір стягнених аліментів на утримання неповнолітньої дитини визначено у відповідності до фактичних обставин справи також висновки суду узгоджуються із вимогами закону.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Згідно із ст.129 Конституції України суд ухвалює рішення, яке є обов`язковим до виконання, іменем України.

Поняття виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження та примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) наведено в статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавче провадження це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) поряд з іншими органами і службовими особами за змістом статті 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Однією з засад виконавчого провадження є законність (ст. 2 Закону), відповідно до якої виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч. 2 ст. 18 Закону).

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, а згідно із ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Частиною 1 статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто, гарантований Сімейним кодексом України мінімальний розмір аліментів для кожної дитини має бути не менше 50 % прожиткового мінімуму відповідно до її віку, і ця гарантія застосовується до кожної дитини, на утримання якої стягуються аліменти.

Як вбачається з висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 Верховний Суд звертає увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України; тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

За змістом ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Вказані зміни до ст. 195 СК України були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року.

У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Всупереч зазначеним приписам закону заявником не надано жодних доказів на підтвердження власних доводів, які б ставили під сумнів правильність проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості за аліментами, зокрема про добровільне надання утримання дитині, проживання в іншій місцевості тощо.

Суд також наголошує, що позиція скаржника відносно того, що він не повинен нікому нічого доказувати, суперечить як наведеним нормам ЦПК, так і положенням Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до ч.1 ст.19 Закону, сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Тобто скаржник з власного небажання не скористався наданими йому правами у повному обсязі.

Щодо правомірності проведення розрахунку заборгованості суд вважає, що останній зроблено у повній відповідності до вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», частини 2 та 9 якої надають право державному виконавцю застосувати до боржника примусові заходи у вигляді накладення арешту на майно, а також винесення інших обмежувальних постанов - про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Скаржником не надано жодних доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості з аліментами, проведений державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хаймовою Х.О.

Щодо останньої вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) встановити спосіб та порядок виконання виконавчого листа № 208/6136/15 від 30.03.2021 р. шляхом перерахування аліментів з ОСОБА_1 на особистий рахунок дитини ОСОБА_3 , відкритий у відділенні Державного ощадного банку, - то зазначені дії не належать до компетенції державного виконавця, а тому не можуть бути предметом розгляду цієї скарги.

На підставі вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також відповідно доводи учасників справи та зміст правовідносин, які виникли між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги в цілому.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 447-451 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені скарги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хаймової Х. О. (08132, Київська область, місто Вишневе, вул. Лесі Українки, 86), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Вступна та резолютивна частина ухвали проголошені 14 жовтня2022 року, складання повного тексту ухвали відкласти на строк не більше п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 18 жовтня 2022 року.

Суддя: