Провадження №2/336/3110/2022
01 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Звєздової Н.С., за участі секретаря судового засідання Бублій Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з додатковою відповідальністю «АЛЬФА-ГАРАНТ», про стягнення завданих збитків в порядку регресу, -
Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у сумі 6 672,20 гривні.
Ухвалою суду від 22.07.2022 прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідачу копію позову з долученими до нього додатками двічі було направлено за адресою реєстрації останнього, зазначеною у реєстрі територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи. Конверти повернулися на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до вимог п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, є належним повідомленням учасника справи.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з статті 279 ЦПК України.
Станом на день розгляду справи відповідачем відзив на позов не подано.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позові просив про розгляд справи без їх участі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі або відкладення розгляду справи не надав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, з поясненнями стосовно позову, заявою про відкладення розгляду справи, до суду не звертався.
Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України.
Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч.2 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Відповідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як вказує ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випад страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі.
Відповідно п.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
Судом встановлено та перевірено матеріалами справи, що 12.02.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КСАНТІС ФАРМА» в особі директора Черевка Максима Івановича було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № bm096a0k5, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Skoda Rapid, д.н.з. НОМЕР_1 .
Строк дії договору з 04.03.2020 по 03.03.2021.
У відповідності до п.23.1 умов вказаного Договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.
30.11.2020 о 12:40 годині в м. Запоріжжі по вул. Поштовій відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з транспортним засобом Skoda Rapid, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , в результаті автомобілі отримали механічні пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 було застраховано Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_3 .
Постановою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 19.01.2021 (справа № 336/7377/20) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122-4 та ст.124 КУпАП.
На виконання вимог п.23 Договору страхування від 12.02.2022, ОСОБА_4 як представник Страхувальника ТОВ «КСАНТІК ФАРМА» звернувся до позивача з заявою про подію та виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та надав всі необхідні документи, в результаті чого 15.02.2021 було складено страховий акт ARX2720593.
Згідно Рахунка-фактури №А-00000010 від 10.02.2021, ФОП ОСОБА_5 було здійснено ремонт транспортного засобу Skoda Rapid, д.н.з. НОМЕР_1 на суму 17 518,11 гривень.
На підставі страхового акта ARX2720593, було розраховано розмір страхового відшкодування у сумі 17 518,11 гривень, що також підтверджується Розрахунком страхового відшкодування, копію якого долучено до матеріалів справи.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована за полісом обов`язкового страхування ЕР №201088009.
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до роз`яснень викладених в п. постанови Пленуму Верховного Суду країни від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
16.02.2021 ПрАТ «СК «АРКС» виплатило на користь ФОП ОСОБА_5 страхове відшкодування згідно акту № ARX2720593 (ТОВ «КСАНТІС-ФАРМА»), А-10 від 10.02.2021 у сумі 17 518,11 гривень що підтверджується Платіжним дорученням № 752126.
24.03.2021 на адресу ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» юристами позивача було направлено Заяву-претензію (Вих.№0023889/ІНС.ЛОУ) про виплату на користь позивача АТ «СК АРКС» розмір сплаченого страхового відшкодування у сумі 17 518,11 гривень.
21.09.2021 позивач направив на адресу ОСОБА_1 . Претензію (Вих. № 0023889/ІНС) про відшкодування франшизи в порядку регресу, відповідно до якої АТ «СК АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування у сумі 10 845,91 гривень, а тому відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у сумі 6 672,20 гривні.
Станом на час розгляду справи у суді, вказана вище сума відшкодування відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись з вказаним позовом до суду.
Отже, оскільки ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» задовольнило заяву позивача лише на суму 10 845,91 гривень, а виплата страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № bm096a0k5 від 12.02.2020 складає 17 518,11 гривень, то суд приходить до висновку, що залишок шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача складає 6 672,20 гривні. Відтак, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналізуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення, а саме стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» страхового відшкодування у сумі 6 672,20 гривні.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 270 гривень.
Керуючись статтями 3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» страхове відшкодування у сумі 6 672 (шість тисяч шістсот сімдесят дві) гривні 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» судовий збір у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», місцезнаходження: вул. Іллінська, буд.8, м. Київ, 04070, адреса для листування: вул. Малопідвальна, буд.10, оф.2, м. Київ, 01001, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (останнє відоме): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «АЛЬФА-ГАРАНТ», місцезнаходження: бул. Лесі Українки, буд.26, м. Київ, 01133.

Суддя: Н.С. Звєздова