Провадження № 2/932/1483/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Скопа Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

21.10.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, який 17.11.2020 року уточнювала, на предмет стягнення пені за прострочку сплати аліментів, стягнутих з 25 травня 2009 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2009 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача на утримання їх дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що виконувалось в примусовому порядку Новокодацьким відділом ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), оскільки відповідач не сплачував аліменти та має борг станом на 01 жовтня 2020 року у розмірі 129 209,16 грн., тому позивач з підстав, визначених ст. 196 СК України, просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 129 209,16 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2014 року по 15 серпня 2020 року на дочку ОСОБА_3 в розмірі 129 209,16 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2020 року цивільна справа передана в провадження судді Кудрявцевої Т.О.

Ухвалою судді від 01.12.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді від 18.01.2021 року здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін з призначенням судового засідання та з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення інших процесуальних ускладнень, окрім як залучення ухвалою суду від 18 січня 2021 року третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору відповідної державної виконавчої служби та з потребою у витребуванні за ухвалою суду від 30 серпня 2021 року у державного виконавця розрахунку наявної у відповідача заборгованості по виплаті аліментів та розрахунку пені із суми несплачених аліментів від дня прострочення сплати аліментів.

Представник третьої особи після залучення її за ухвалою суду 18 січня 2021 року до участі у справі, відповідно до вимог ст.192 ЦПК України, 13.09.2021 року на адресу суду направив письмові пояснення щодо позовної заяви, в якому зазначив, що перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у ДВС у період з 09.11.2018 року по 17.08.2020 року перебувало виконавче провадження №57645419 з примусового виконання виконавчого листа №2-1439/09 виданого 28.07.2009 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј доходів. Просив розглянути справу без участі представника на підставі наявних у справі доказів та матеріалів відповідно до вимог чинного законодавства. На виконання ухвали суду від 30.08.2021 року надали розрахунок заборгованості по виплаті аліментів.

Інших заяв по суті справи учасники розгляду не подавали.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав та з урахуванням її уточнень, наполягала на їх повному задоволенні. 17 лютого 2022 року позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі, яка була ним отримана 15.02.2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Таким чином, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався, про причини неявки суду не повідомив.

Третя особа Новокодацький відділ ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надавав.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Суд, заслухавши усні пояснення позивача та відповідача, дослідивши подані учасниками справи докази, дійшов висновку про вирішення справи за ст. 13 ЦПК України в межах заявлених вимог з повним задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2009 року, що набрало законної сили 04 серпня 2009 року, позов ОСОБА_1 задоволений, вирішено стягувати щомісяця з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в 1/4 частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 травня 2009 року до досягнення дитиною повноліття.

На виконання цього рішення судом 28 липня 2009 року виданий виконавчий лист № 2-1439/2009, пред`явлений стягувачем ОСОБА_1 до примусового виконання, державним виконавцем Новокодацького відділу ДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавчого провадження № 57645419, а в подальшому перевірений майновий стан боржника, зроблені всі необхідні запити та на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця від 17.08.2020 року виконавчий документ повернуто стягувачу з відміткою, що станом на 15.08.2020 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість по сплаті аліментів 129 209,16 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаний державним виконавцем та на вимогу суду долучений до матеріалів справи, за відповідачем станом на 15.08.2020 року рахується заборгованість у розмірі 129 209,16 грн.

Згідно ч. 4 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 Сімейного Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Відповідно до частини 3 статті 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Враховуючи, що відповідач був обізнаний про рішення суду про стягнення з нього аліментів та відкриття виконавчого провадження, а також знав про наявність свого батьківського обов`язку піклуватись про дитину, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у виникненні заборгованості по сплаті аліментів доведена.

Таким чином, суд вважає позовну заяву задовольнити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів, яка нарахована станом на 15.08.2020 року в розмірі 129 209 грн. 16 коп.

Розв`язуючи вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на дитину суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Як встановлено судом, на підставі представленого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, відповідач аліменти на дитину не сплачував, чим допустив прострочення, у зв`язку з чим з нього на користь позивача підлягає стягненню пеня, обчислення якої проводиться за наведеною формулою з урахуванням правил обчислення строків за ст. ст. 254-255 ЦК України.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, за підсумком заявленого періоду відповідач допустив прострочку аліментних зобов`язань на дочку ОСОБА_3 по платежам, що за підсумком обчисленої пені загалом складає 1 132 098,85 грн., та з урахуванням ч.1 ст.196 СК України, пеня не може бути більшою 100 відсотків заборгованості, позивач просила стягнути пеню у розмірі 129 209,16 грн.

Розрахунок пені, проведений позивачем, суд приймає до уваги, такий розрахунок відповідає фактичним обставинам справи, тому приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи судові витрати відносяться на рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, тому з відповідача на користь держави належить стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Новокодацький відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 129 209 грн. 16 коп., пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 129 209 грн. 16 коп., а всього 258 418 (двісті п`ятдесят вісім тисяч чотириста вісімнадцять) грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева