Справа № 344/2449/22
Провадження № 2/344/1895/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Атаманюка Б. М.,

секретаря Стефанець Г.Я.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Грица І.Ю.,

представника відповідача-адвоката Мельника С.В.

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 14.02.2022 р. звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Івано-Франківську помер його батько ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Павлівка, Тисменицького району Івано-Франківської області. Про смерть батька він не знав, оскільки проживав окремо. Також, відслідковувати стан його справ, в останні місяці його життя та після смерті, він не міг через потребу постійного догляду за хронічно хворою матір`ю, яка перенесла операцію на нозі, що підтверджується випискою медичної карти хворого № 9821/20 від 26 листопада 2020 року. Про смерть батька позивач дізнався в листопаді 2021 року від державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федини А. М., до якої позивач з`явився за її викликом, викладеним в листі №2660/02-14 від 28.10.2021. Як виявилось, спадкова справа була відкрита за поданою 14 квітня 2021 року заявою брата померлого ОСОБА_3 . Подаючи заяву про прийняття спадщини ОСОБА_3 повідомив нотаріусу, що інших спадкоємців у померлого немає. Проте, ведучи спадкову справу нотаріус дізналась про зареєстрований в спадковому реєстрі заповіт, після чого викликала позивача. Зважаючи на пропущений строк на прийняття спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено постановою нотаріуса від 12.11.2021. Про наявність заповіту на його ім`я позивач не знав, оскільки до своєї смерті батько про заповіт не повідомив. Дублікат заповіту отримав у Івано-Франківському обласному державному нотаріальному архіві лише 16 грудня 2021 року, на підставі повторного свідоцтва про смерть, яке отримав 09 грудня 2021 року. Просить суд визначити додатковий строк три місяці, з часу набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька ОСОБА_5 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 позов підтримав, суду додатково пояснив, що він не знав про смерть батька, оскільки не спілкувався з ним, проживав окремо, доглядав за мамою, яка хворіла. Про смерть батька йому ніхто не повідомив. Стверджує, що відповідач по справі, який є рідним братом його покійного батька, знав про те, що у батька є син (позивач), проте про смерть батька не повідомив йому. Просив позов задовольнити.

Представник позивача адвокат - Грица І.Ю. позов підтримали з підстав зазначених у позовній заяві, додатково зазначив, що доказуванню в даній справі підлягає факт незнання позивача про наявність заповіту на його ім`я, а не незнання позивача про смерть батька. Вважає, що незнання позивача про заповіт підтверджено матеріалами справи. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача-адвокат Мельник С.В. в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, вважає, що позивач був обізнаний про смерть батька, і, як спадкоємець першої черги, міг приймати спадщину в незалежності від наявності заповіту на його ім`я. Проте у визначений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся. Обставини, за яких позивач пропустив строк для прийняття спадщини вважає неповажними, тому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, зазначив, що похоронні заходи щодо поховання брата ОСОБА_5 він здійснював сам, оскільки брат жив сам. Позивачу було відомо про смерть батька ОСОБА_5 . Самого позивача він не знає.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.5).

За життя ОСОБА_5 проживав та був зареєстрованим в АДРЕСА_1 (а.с.48).

Згідно копії паспорта Громадянина України позивач проживає по АДРЕСА_2 (а.с.12).

Із витребуваної судом копії спадкової справи №283/2021 р., яка заведена після смерті ОСОБА_5 встановлено, що 14.04.2021 відповідач по справі - ОСОБА_3 , звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті рідного брата ОСОБА_5 . У заяві зазначено, що інших спадкоємців немає (а.с.36).

Постановою державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федини А.М. 19.11.2021 р. відповідачу ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що нотаріусом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , все належне йому майно заповів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.68 зворот - 69).

При роботі в реєстрі ДРАЦС нотаріусом також встановлено, що ОСОБА_8 являється сином спадкоємця, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового стану про народження від 28.10.2021 № 3 (а.с.62).

Встановивши зазначені обставини нотаріусом було надіслано ОСОБА_6 лист-повідомлення №2660/02-14 від 28.10.2021 з проханням з`явитися до державної нотаріальної контори (а.с. 65 зворот).

Після отримання лита-повідомлення нотаріуса, позивач ОСОБА_4 12 листопада 2021 р. звернувся із заявою до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.66).

Постановою державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федини А.М. 12.11.2021 р., позивачу ОСОБА_9 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропущеним строком для прийняття спадщини (а.с.7).

До початку розгляду справи по суті, за клопотанням сторони позивача, в судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , який є позивачем по справі, та який суду показав, що батько проживав окремо, і через конфлікт між ними вони не спілкувалися. Останній раз він бачив батька в серпні 2020 року, потім захворіла мама за якою він доглядав пів року. Про смерть батька та наявність заповіту він дізнався від нотаріуса, до якого з`явився за викликом.

Також в матеріалах справи наявна виписка з медичної картки стаціонарного (амбулаторного) хворого № 9821/20 видана на ім`я ОСОБА_10 , в якій зазначено, що вона перенесла операцію 07.11.2020 (а.с.13). З показів свідка (позивача) ОСОБА_6 він доглядав за матір`ю ОСОБА_10 , що також йому перешкоджало слідкувати за батьком.

Покази свідка ОСОБА_6 з приводу моменту обізнаності про смерть батька не відповідають показам свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що десь в березні-квітні 2021 року (було ще холодно) свідок виходячи з дому побачив позивача, який підійшов до свідка і запитав чи він не знає ОСОБА_12 ? Позивач сказав свідку, що є сином ОСОБА_5 , на що свідок позивачу повідомив, що ОСОБА_5 помер. Позивач сказав, що знає про смерть батька, проте не приходив до батька, оскільки батько сказав йому щоб він не приходив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 не повідомив суду обставин з приводу обізнаності позивача про смерть його батька, чи обізнаності про наявність заповіту. Проте показав суду, що попри те, що проживає по АДРЕСА_3 , будучи знайомим з ОСОБА_5 (сусіди), свідок бачить позивача в перший раз, і про дітей ОСОБА_5 нічого не знав.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_11 суд зазначає, що, без сукупності в матеріалах справи інших доказів, їх недостатньо для підтвердження того факту, що позивач в березні-квітні 2021 року, або раніше, вже був обізнаний про смерть батька.

При цьому, суд зважає, що відповідач по справі - ОСОБА_3 у заяві про прийняття спадщини після смерті рідного брата ОСОБА_5 вказав, що інших спадкоємців немає (а.с.36). В судовому засіданні відповідач пояснив суду, що не знав про те, що у брата є син ОСОБА_6 , проте суд критично ставиться до таких пояснень.

В сукупності досліджених доказів вбачається, що позивач не відвідував батька ОСОБА_5 , про смерть батька позивач не був повідомлений відповідачем, з чого можна дійти висновку, що у позивача не було інформації про смерть батька до моменту з`явлення до нотаріуса за викликом.

Таким чином, суд виходить з того, що позивачу стало відомо про смерть батька з повідомлення нотаріуса в листопаді 2021 року (а.с.65-66). Беззаперечних доказів зворотного стороною відповідача не надано та матеріалами справи не спростовано.

Згідно відмітки на поштовому конверті (а.с.14), позивач звернувся з позовом до суду 10.02.2022, тобто на четвертий місяць після того, як дізнався про смерть батька та наявність заповіту, що відповідає межам строку для подання заяви про прийняття спадщини.

З огляду на встановлені судом обставини, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі N 750/262/20 (провадження N 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі N 145/148/20 (провадження N 61-16153св20).

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі N 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі N 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі N 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до положень статті 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17.

Вищезазначені узагальнені правові висновки міститься у постанові КЦС ВС від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19.

Як зазначалося судом, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведена на підставі заяви відповідача ОСОБА_3 від 14.04.2021, проте спадкоємець за заповітом ОСОБА_6 був повідомлений про заведення спадкової справи та наявність заповіту тільки в листопаді 2021, тобто із спливом шести місяців після заведення спадкової справи, та одного року з часу відкриття спадщини.

Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що в Першій Івано-Франківській Державний нотаріальній конторі змінювалися нотаріуси, які вели спадкову справу, зокрема спадкова справа заведена нотаріусом Кравець О. М., а продовжена нотаріусом Фединою А.М.. Суд зазначає, що зміна нотаріуса який вчиняє нотаріальні дії не повинна впливати на своєчасність вчинення нотаріальних дій, оскільки це призводить до порушення права спадкоємців на спадкування.

На підставі наведеного приходжу до висновку, що у позивача були наявні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення дій в межах строку для прийняття спадщини, які пов`язані з його необізнаністю про смерть батька та про наявність заповіту, що є підставою для визначення йому додаткового строку три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_7 додатковий строк три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 02.11.2022 р.

Суддя Богдан АТАМАНЮК