КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/8703/2022 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ПрАТ «Страхова група «ТАС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10037 грн 77 к. матеріальної шкоди та 3000 грн моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 380 грн 46 к. судового збору та витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 3061 грн 23 к.

16 листопада 2021 року представник ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 12000 грн витрат на правничу допомогу, 1157 грн витрат пов`язаних на виплату виготовлених копій страхової справи, що в сумі складає 13157 грн.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 травня 2022 року заяву задоволено частково.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 6570 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати повністю додаткове рішення та ухвалити нове, яким заяву про ухвалення додаткового рішення суду залишити без задоволення.

Вважає зазначене рішення у частковому задоволенні заяви представника ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення таким, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Вказує, що оскаржуваним рішенням стягнуто з позивача на користь відповідача судові витрати в розмірі 54,75%, що становить 6570 грн від заявленої суми істотно порушує права та інтереси скаржника, оскільки заявлені відповідачем витрати на отримання правової допомоги є завищеними, неспівмірними зі складністю справи, ціною позову та особливостями предмету спору, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, а тому їх стягнення відповідно становить надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу таких витрат між сторонами, тому суд мав дійти висновку про необхідність зменшення розміру таких витрат.

Також, вказує, що вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат позивача на отримання правової допомоги, суд першої інстанції з власної ініціативи суттєво зменшив розмір заявлених вимог, вказавши про неспівмірність витрат позивача на отримання професійної допомоги зі складністю справи, та стягнув із відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог 45,25% визначеного судом як співмірний розміру витрат позивача на правову допомогу.

Проте вирішуючи питання про стягнення із позивача на користь відповідача витрат відповідача на отримання правової допомоги, суд першої інстанції виходив з розміру первинно заявлених вимог щодо стягнення правової допомоги, більше за первинно заявлений позивачем розмір своїх витрат на правову допомогу стягнувши з позивача таким чином пропорційно до розміру задоволених вимог 54,75% від загальної суми заявлених витрат.

Від сторони відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вказує, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що орієнтовний розмір витрат становитиме 10-15 тисяч гривень. Заперечень з цього приводу від представника позивача не надходило.

Отримавши клопотання відповідача від 16 листопада 2021 року про відшкодування витрат, представник позивача не направив суду жодного клопотання.

Тому суд, вивчивши матеріали справи, дійшов правильного висновку про стягнення 6570 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи частково вимоги клопотання представника ОСОБА_3 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування витрат пов`язаних на виплату виготовлених копій страхової справи у розмірі 11570 грн є безпідставним та необґрунтованим в цій частині, та таким, що не підлягає задоволенню, а також те, що позовна заява задоволена на 45,25%, то з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 54,75%, що становить від 12000 грн - 6570 грн.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10037 грн 77 к. матеріальної шкоди та 3000 грн моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 380 грн 46 к. судового збору та витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 3061 грн 20 к.

У листопаді 2021 року представник ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на її користь витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн (а.с. 214 том 1).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч.1 ст.1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону ч.1 ст.1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Як зазначила Велика Палата Верховного суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Отже на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду відповідні докази: договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

З матеріалів даної справи убачається, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача надано наступні докази: копія договору про надання правничої допомоги від 08 червня 2021 року (а.с. 215, том 1); копію акта наданих послуг згідно з договором від 08 червня 2021 року (а.с. 217, том 1); копію меморіального ордеру про здійснення відповідачем виплат в розмірі 12000 грн (а.с. 217, том 1).

Згідно наявної в матеріалах справи копії акту надання послуг до договору № 08/06/21 про надання правничої допомоги (а.с. 217, том 1), адвокатом надано такі послуги:

1. Підготовка клопотання про отримання копії звукозапису судового засідання від 08 червня 2021 року вартість 500 грн;

2. Клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 08 червня 2021 року вартість 500 грн;

3. Ознайомлення з матеріалами справи від 15 червня та 17 червня 2021 року вартість 3000 грн;

4. Складання адвокатського запиту до СК «Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» з відправкою поштою від 14 червня 2021 року вартістю 500 грн;

5. Підготовка відзиву на позовну заяву від 22 червня 2021 року вартістю 2500 грн;

6. Відправлення відзиву на позовну заяву від 22 червня 2021 року вартістю 0 грн;

7. Відправлення відзиву на позовну заяву поштою учасникам від 22 червня 2021 року вартістю 0 грн;

8. Участь у судових засіданнях від 24 червня 2021 року, 16 серпня 2021 року та 15 листопада 2021 року вартістю 5000 грн;

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Адвокатом у детальному описі витрат вказано, що загальна вартість витрат на правничу допомогу адвоката становить: 12 000 грн. Вищезазначену суму вартості сплачено клієнтом в повному обсязі в порядку попередньої оплати, що підтверджується меморіальним ордером № @2PL369259 від 15 листопада 2021 року.

Апеляційний суд вважає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих адвокатом Ляшенком А.В. послуг та подані документи, апеляційний суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом відповідача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності.

А саме, в частині щодо підготовки клопотань про отримання копії звукозапису судового засідання та ознайомлення з матеріалами справи № 761/33325/20, сума якого складає 1000 грн, оскільки дана робота не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, та витраченим часом адвоката на надання таких послуг, тому суму слід зменшити до розумного розміру в сумі 200 грн.

У п.3 вказаного вище акту, адвокатом зазначено, що він ознайомлювався з матеріалами справи 15 червня 2021 року та 17 червня 2021 року, проте в матеріалах справи відсутні докази того, що адвокат ознайомлювався у вказані дати з матеріалами справи.

Тому, враховуючи вищезазначену практику ЄСПЛ, критерію розумності та співмірності заявлених позовних вимог апеляційний суд вважає, що вимоги сторони відповідача в частині стягнення компенсації вартості адвокатських послуг частково не знайшли своє підтвердження та є необґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають зменшенню до 3000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідачем доведено надання професійної правничої допомоги на суму 3000 грн, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення підлягає зміні.

Звертаючись з апеляційною скаргою представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 2000 грн.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До апеляційної скарги заявником додано копію акту виконаних робіт № 2 від 23 червня 2022 року; копію договору про надання правової допомоги № 18/08/20-ІОІІ/IL від 17 серпня 2020 року, довіреності на представництво інтересів позивача, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката видане на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 240-244, том 1).

Згідно п.4.1. договору про надання правової допомоги № 18/08/20-ІОІІ/IL від 17 серпня 2020 року за послуги адвоката замовник сплачує кошти в розмірі, який зазначається в Додатку №1 до цього договору (а.с 241 том1).

Як зазначила Велика Палата Верховного суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак, представником позивача до апеляційного суду, а також суду першої інстанції не додано Додатку №1 до цього договору, що унеможливлює перевірку дійсної вартості наданих послуг, а також не додано документи, що свідчать про оплату гонорару.

Тому колегія суддів вважає, що вимоги сторони позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу за подання апеляційної скарги є необґрунтованими та недоведеними, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 270, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 травня 2022 року - змінити.

Зменшити стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу з 6 579 грн до 3 000 грн.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу пов`язану з розглядом справи в апеляційній інстанції - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді