З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" листопада 2022 р. Справа № 608/973/22
Номер провадження2/608/495/2022
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Коломієць Н. З.
з участю секретаря Смаглій О. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чортків справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення богу за договором позики,
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві вказав, що ОСОБА_2 19 травня 2021 року позичив у нього 40 000 гривень, які зобов`язався повернути до 05 червня 2021 року, про що написав відповідну розписку. 17 липня 2021 ОСОБА_2 частково повернув борг в сумі 5 250 гривень, однак решту суми, що становить 34 750 гривень, відповідач й досі не повернув. Просить стягнути з відповідача 34 750 гривень боргу та судові витрати.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення на веб-порталі судової влади України, що відповідає вимогам частин 11, 12 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України.
Судове засідання проводиться без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу).
За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно розписки від 19 травня 2021 року ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 40 000 гривень, які зобов`язався повернути до 05 червня 2021 року.
До 05 червня 2021 року відповідач борг не повернув. 17 липня 2021 року ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 5 250 гривень, про що останній зазначив у розписці від 19.05.2021.
На сьогоднішній день решта боргу в сумі 34 750 гривень позивачу не повернута. .
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язаннямє правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштівє документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.(висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 2 липня 2014 року № 6-79цс14).
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Відповідно до положень ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В постанові № 369/3340/16-ц від 22 серпня 2019 року Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню
правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.
Оцінивши зміст розписки від 19.05.2021, суд встановив, що вона містить відомості про передання ОСОБА_1 і отримання ОСОБА_2 грошових коштів у позику. Вказана розписка знаходиться у позивача кредитора ОСОБА_1 ..
Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 18 вересня 2013 рокуу справі № 6-63цс13; від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14.
Таким чином між сторонами наявні правовідносини, які випливають із договору позики, оскільки наявна у позивача розписка підтверджує як факт укладення договору позики, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми, яка в обумовлений договором строк ОСОБА_2 не повернута. Доказів, які б підтверджували безгрошовість договорів позики, відповідачем не надано.
Відповідно до п.2 роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 29.12.1976 р. №11, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішував справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 гривень.
Керуючись ст. ст. 258, 545, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 76, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 273, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , суму боргу в розмірі 34 750 (тридцяти чотирьох тисяч сімсот п`ятдесяти) гривень згідно розписки від 19 травня 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , сплачений судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя:/підпис/
Оригінал заочного рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/973/22.
Заочне рішення набрало законної сили « » року.
Суддя: Н . З. Коломієць
Копію заочного рішення видано « » р.