Справа № 515/874/22
Провадження № 2/515/1274/22
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Комерзан Л.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Татарубнари в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

встановив:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Татарбунарської міської ради Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В позові просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , 1977-1980 роки будівництва, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на відмову нотаріуса в оформленні спадкових прав за відсутності державної реєстрації права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що фактична належність спадкодавцю спірного майна підтверджується Витягом з погосподарської книги. Земельна ділянка під будинком належала спадкодавцю та на неї позивачкою вже отримано свідоцтво про право на спадщину.

Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року замінено первісного відповідача Татарбунарську міську раду Білгород-Дністровського району Одеської області на належного ОСОБА_2 (а.с. 169-170).

В підготовче засідання сторони не з`явилися.

Представник позивачки подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 також надіслала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала повністю.

Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Татарбунари Татарбунарського району Одеської області померла ОСОБА_4 , про що 16 лютого 2011 року в Книзі реєстрації смертей Виконкому Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області вчинено актовий запис № 7 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією спадкової справи до майна померлого №242/2011, заведеної 15 лютого 2011 року державним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Колісником Д.Ю., з заявою про прийняття спадщини за законом звернулися доньки спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , якій видано свідоцтво про прийняття спадщини за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за адресою: АДРЕСА_1 . Інші спадкоємці відсутні (а.с. 47-165).

Родинні відносини ОСОБА_1 з спадкодавцем підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого на підставі актового запису № 18 від 26 травня 1966 року Нерушайською сільською радою Татарбунарського району Одеської області та про реєстрацію шлюбу 28 грудня 1991 року з гр. ОСОБА_5 та 11 лютого 1995 з гр. ОСОБА_6 на підтвердження зміни прізвища з ОСОБА_7 на ОСОБА_8 ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу між батьками позивача на підтвердження зміни прізвища матері ОСОБА_9 на ОСОБА_7 (а.с.65, 78-80).

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст. 1217 ЦК України.

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини, за нормою ст. 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст. 1222 ЦК України.

Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

По положенню ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

13 липня 2022 року державним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Колісником Д.Ю. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв"язку з відсутністю реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем (а.с. 13).

Відповідно до листа ТОВ Татарбунарське РБТІ та РОН №181 від 14 вересня 2022 року згідно архівних даних БТІ станом на 31 грудня 2012 року право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 не зареєстроване (а.с.41).

За п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав - ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення будівництва.

За даними технічного паспорту, виготовленого 18 травня 2006 року, житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 складається з: житлової будівлі - А; літньої кухні - Б; сараю - В; сараю - Г; сараю -Д; сараю Е; сараю - Ж; господарські споруди 1-3, рік будівництва - 1977-1980 рр. (а.с. 8-11).

Питання набуття права власності на той час регулювалося Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пунктом 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог вказаного законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду викладеному у постанові від 06 березня 2018 року у справі № 175/2254/15.

Крім того, по приватних житлових будинках, що збудовані до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення в експлуатацію при оформленні права власності. Таким чином, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи (п. 3.2 Листа ВССУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Згідно з п. 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі - Інструкція), яка втратила чинність 19 січня 1996 року, передбачалася реєстрація будинків і домоволодінь на підставі записів у погосподарських книгах.

При цьому, належність спадкодавцю спірного майна підтверджується Витягами з погосподарських книг №2 Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області за 1977-1979 роки та 1980-1982 роки, згідно з якими, господарство за адресою АДРЕСА_1 значиться у приватній власності, головою сім"ї значиться ОСОБА_4 . Відміток про зміну власника будинку не має.

Земельна ділянка під будинком за життя належала спадкодавиці на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №502017, зареєстрованого відділом Держкомзему у Татарбунарському районі Одеської області 26 квітня 2010 року та на яку позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 (а.с. 12).

Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна станом на 05 серпня 2022 року № 306661298, вказана земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_1 (а.с. 23-24).

За даними технічного паспорту, виготовленого 18 травня 2006 року, об`єкти самочинного будівництва відсутні.

Ринкова вартість житлового будинку з будівлями та спорудами згідно звіту ТОВ "Імперіал-777" станом на 09 червня 2022 року становить 37202,00 грн. (а.с. 16-17).

Судом перевірено, що за наявною інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 05 серпня 2022 року, відомості про право власності, заборону відчуження, іпотеку вказаного будинку відсутні.

Остільки, позивачка довела наявність спадкового майна, пістави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає її позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення.

На прохання позивачки суд не стягує з відповідача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 263-265, 200, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями за адресою: АДРЕСА_1 , зі складовими: житлової будівлі - А; літньої кухні - Б; сараю - В; сараю - Г; сараю -Д; сараю Е; сараю - Ж; господарські споруди 1-3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного судового рішення 27.10.2022.