Справа №760/9375/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2022 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Митрофанова А.О., дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувсяя до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_2 про:

- стягнення з Приватного акціонерного товариства «СК «УСГ» страхового відшкодування в розмірі - 51 220 грн. 77 коп.;

- стягнення з Приватного акціонерного товариства «СК «УСГ» пені в розмірі - 16 404,21 грн.

- стягнення з Приватного акціонерного товариства «СК «УСГ» 3% річних в розмірі - 2 680 грн. 92 коп.;

- стягнення з Приватного акціонерного товариства «СК «УСГ» інфляційних втрат в розмірі - 16 568 грн. 45 коп.;

- стягнення з ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування в сумі - 22 403 грн. 79 коп.;

- стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

- стягнення з ОСОБА_2 3 % річних в розмірі - 1 867 грн. 19 коп.

- стягнення з ОСОБА_2 інфляційних втрат в розмірі - 8 161 грн. 86 коп.

- стягнення з Приватного акціонерного товариства «СК «УСГ» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі - 13 100 грн. та судового збору - в розмірі 1243 грн. 07 коп.

Прийняти позовну заяву та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позовна заява підписана ФОП ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності від 17.02.2020 року.

Крім того, разом з позовною заявою представником позивача ФОП ОСОБА_3 подано клопотання про призначення у справі автотоварознавчої експертизи.

Позовна заява 25.07.2022 року надійшла до суду в електронному вигляді через систему «Електронний суд».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 28.07.2022 року зазначену цивільну справу передано в провадження головуючого судді Солом`янського районного суду м. Києва Митрофанової А.О., фактично матеріали справи передані судді 01.08.2022 року.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що вона підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно абз. 5 ч. 4 ст. 19 ЦПК України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено перелік малозначних справ, зокрема, такими є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, прихожу до висновку, що критерієм для визначення значності справи, окрім розміру позовних вимог відносно 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, необхідно також враховувати значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо, кількість сторін та інших учасників справи та чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес.

Таким чином, поняття «малозначність справи» передбачає спрощений порядок її розгляду в залежності від розміру і характеру позовних вимог.

Частиною 2 статті 60 ЦПК України встановлено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових правовідносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; справи, що виникають з трудових правовідносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Із аналізу зазначений норм слідує, що вказана справа не належить до категорії малозначних справ визначених такими безумовно, а рішення чи є справа малозначною у цьому випадку є об`єктивним переконанням судді, який не вважає зазначену справу малозначною, а відтак представником в ній може бути лише адвокат.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч. 4 с. 62 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату.

Слід також зазначити, що повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання заяви, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у довіреності/договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у довіреності/договорі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та 1312 Конституції України, представництво здійснюється виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Як вбачається з позовної заяви, остання підписана представником позивача за довіреністю фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 .

Однак матеріали позовної заяви не містять належним чином засвідчених документів на підтвердження права Олексієнком М.М. на зайняття адвокатською діяльністю (посвідчення адвоката, свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю), а також ордеру на ведення справи в суді, тобто відсутні докази наявності у ОСОБА_3 права на представництво у суді, яке з 01 січня 2019 року здійснюється виключно адвокатами.

Копія довіреності на право бути представником в судових установах не підтверджує права на зайняття адвокатською діяльністю, не підтверджує правовий статус адвоката, та не надає ОСОБА_3 безумовного права підпису в інтересах та від імені заявника.

З урахуванням викладеного, прихожу до висновку про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не має процесуального права на представництво позивача у суді при розгляді даної справи.

Виходячи зі змісту позовних вимог, категорії та складності справи, обсягу та характеру доказів у справі, заявленого клопотання про призначення експертизи, вважаю, що справу не доцільно відносити до категорії малозначної, у зв`язку з чим представником позивача в цій справі може бути адвокат.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або посадове становище якої не вказано.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З урахуванням викладеного, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 58, 60, 175, 177, 185, 259-261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.О. Митрофанова