Справа № 464/2408/22
пр.№ 2/464/1083/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2022 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Галун М.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 22.06.2022 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить стягувати із відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.09.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 03.12.2020 шлюб між ними розірвано. Малолітня дитина проживає з нею, зареєстрована за її місцем проживання та перебуває на її утриманні, вона не в змозі самостійно забезпечити дитину усім необхідним. Також вказала, що відповідач працездатний, тривалий час був військовослужбовцем, інших осіб на утриманні не має, відтак в змозі утримувати дитину.

Ухвалою від 20.07.2022 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від відповідача ОСОБА_2 15.09.2022 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову, з огляду на таке. Малолітній син ОСОБА_3 не проживає разом із відповідачкою ОСОБА_1 , оскільки вона вела та продовжує вести аморальний спосіб життя. Вона не працює, жодним чином не брала і не бере участі у вихованні сина, у разі, коли дитина знаходилась з нею, постійно залишала його без батьківського нагляду. Вказане підтверджується постановою Сихівського районного суду м.Львова від 18.12.2020, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки вона залишила сина без батьківського нагляду в період часу з 18.10.2020 по 20.10.2020. Після вказаної події, він забрав сина і з цього часу дитина проживає разом з ним та його батьками за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім цього, його мати ОСОБА_4 неодноразово зверталась до відділу поліції №2 по факту неналежного виконання позивачкою своїх батьківських обов`язків. Також вказав, що він є військовослужбовцем, зареєстрований за місцем несення служби за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично проживає з сином за місцем реєстрації батьків. 09.09.2022 за його заявою працівниками відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району було проведене обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що для виховання дитини, проживання та його розвитку створені належні умови. Також ним було укладено декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу в інтересах дитини із сімейним лікарем ОСОБА_5 . Таким чином, він повністю займається розвитком дитини, матеріально забезпечує сина, відтак відсутні підстави для стягнення з нього аліментів.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала з підстав, що наведені в такому. Додатково зазначила, що не відповідає дійсності той факт, що малолітній син ОСОБА_3 постійно проживає із батьком та бабцею. Вони деколи забирають дитину для побачень, однак постійно дитина проживає з нею за адресою: АДРЕСА_3 . Батько дитини матеріально не допомагає для утримання дитини, відтак вона змушена була звертатись до суду.

Відповідач ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог, надав пояснення, які відповідають його відзиву на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, учасники справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 02.06.2018 перебували у зареєстрованих шлюбних відносинах, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 03.12.2020 шлюб між ними розірвано (а.с. 7-8 - копія рішення).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно з ч.2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно із довідкою про реєстрацію місця проживання особи №34-8878 від 24.10.2018 місце проживання малолітнього ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.2).

Частиною 4 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно із актом комісії ОСББ «Антонича 22», складеного головою Левшевич А.В., членом правління Батіг С. та з участю сусідів: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в квартирі АДРЕСА_4 зареєстрована одна особа - ОСОБА_4 , а фактично проживає четверо осіб: чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , син ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та онук ОСОБА_4 - ОСОБА_3 . Також вказано, що онук ОСОБА_3 проживає у вказаній вище квартирі без реєстрації з травня 2020 року (а.с.23).

Окрім цього, відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , складеного працівниками відділу «Служба у справах дітей» Сихівського району Лозової Я.М. , Андрусишин В.І. та Захарчук Н.Б. , у вказаній вище квартирі чисто, належні умови для проживання, наявні відповідні меблі, побутова техніка та продукти харчування. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови. На час візиту комісії, у квартирі була присутня бабуся, дідусь та дитина. Зі слів бабусі, дитина фактично проживає з ними протягом тривалого часу, матір участі у вихованні дитини не бере, фінансово не допомагає, основний догляд за дитиною здійснює батько дитини ОСОБА_2 (а.с. 30).

Згідно із наданою відповідачем копією декларації №0001-НРХ5-45АО від 11.09.2022, законний представник пацієнта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 уклав таку декларацію в інтересах дитини про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (а.с.28).

Відповідно до довідки №19 від 20.09.2022, виданої директором Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №130 В.Корда, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала вказаний заклад з 01.09.2021 по 24.02.2022. За час перебування в дитячому садку мати дитини ОСОБА_1 з`являлась три рази (а.с.40).

Таким чином, покликання позивачки ОСОБА_1 про те, що малолітня дитина ОСОБА_3 проживає постійно з нею, відтак потребує виконання обов`язку батька дитини щодо її утримання у вигляді сплати аліментів, не заслуговують на увагу, оскільки такі покликання не доведені належними доказами.

Враховуючи наведене вище, оскільки між сторонами відсутня домовленість щодо виконання ними своїх обов`язків по утриманню малолітнього сина, зокрема, щодо сплати аліментів, а позивачкою ОСОБА_1 не доведено, що основне місце проживання їх малолітнього сина з нею, відтак і повного перебування сина на її утриманні, а також врахувавши те, що законом не передбачено право на стягнення аліментів тим із батьків, з яким не проживає дитина, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення аліментів з відповідача в користь позивачки, відтак позов задоволенню не підлягає.

Згідно із п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 - 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів - відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.10.2022.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП не надано, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Ю. Теслюк