Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

13 жовтня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

за участю:

секретаря судового засідання Решетова Д.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог поданої 25.07.2022 р., просить стягнути з останнього на користь ОСОБА_1 15008,62 грн. завданої матеріальної шкоди та 10000,00 грн. компенсації завданої моральної шкоди, а також судові витрати покласти на відповідача.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що ОСОБА_3 , 02.02.2021 року о 11:50 год. у м. Львові по вул. Просвіти 12, керуючи автомобілем «Шевроле» АВЕО, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху не дотримався інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на стоячий автомобіль «БМВ» 3 VIN державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень, після чого залишив місце пригоди не повідомивши орган чи підрозділ поліції, чим порушив п. 2.10 «а» «д», 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124, 122-4 КУпАП..

В результаті цієї дорожньої-транспортної пригоди транспортному засобу позивача завдано механічних пошкоджень.

Постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.03.2021 року у справі (№ 450/569/21 провадження № 3/450/505/21 (головуючий - суддя Кіпчарський М.О.) про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст. 122-4 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зазначена постанова суду набрала законної сили.

Протиправними діями відповідача позивачу завдано шкоди на суму 28 663,24 грн., що підтверджується рахунком № М000007078 від 10.03.2021 р. та рахунком-фактурою №BMW- 010168 від 11.03.2021 р. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК Альфа Страхування» (страховий поліс АР №4255790 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), яка частково відшкодувала витрати на ремонт автомобіля «BMW» 325 TDS. Так, ПрАТ «СК Альфа Страхування» відшкодовано 13 654,62 грн., що підтверджується листом №0225.609.21.01-000702.03 від 05.03.2021 р.

У відповідь на адвокатський запит адвоката Дегтяренка О.О., який діє в інтересах позивача, ПрАТ «СК Альфа Страхування» надала копію протоколу огляду пошкодженого ТЗ та копію калькуляції.

З врахуванням суми, яку відшкодувала ПрАТ «СК Альфа Страхування», як страховик відповідача, та суми завданих позивачу збитків вбачається, що невідшкодована сума збитків внаслідок пошкодження ОСОБА_3 автомобіля «BMW» 325 TDS становить - 15 008,62 грн.

Враховуючи описані обставини, а саме те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягають заміні, вартість яких страховиком відповідача не відшкодовано, а тому необхідно стягнути з ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром шкоди, яку складають витрати, що необхідні для повного відновлення транспортного засобу, за мінусом страхової виплати.

Крім цього, позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, а також душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням (знищенням) його майна - транспортного засобу, що відповідає змісту п.п. 2,3 ч.2 ст. 23 ЦК України.

Протиправність поведінки відповідача - заподіювача шкоди доведенню не підлягає з огляду на обставини скоєння ДТП, встановлені рішенням суду. Факт пошкодження майна, належного позивачу також доведенню не підлягає з огляду на встановлення його пошкодження у визначеному Законом порядку. Пошкоджений транспортний засіб, навіть за умови його повного ремонту та відновлення, вже назавжди залишиться "битим" та таким, що ніколи не повернеться до попереднього (доаварійного) стану. Це в свою чергу буде постійно відображатись на його експлуатаційних якостях та систематично нагадувати позивачу про те що сталось. Наведені обставини у їх сукупності завдали та продовжують завдавати позивачу сильних душевних страждань. З моменту виникнення проблеми пошкодження належного йому майна позивач зазнає сильних душевних переживань та емоційного потрясіння через що погіршилося самопочуття, пропав сон і апетит. Пошкодження автомобіля завдає позивачу морально-психологічного дискомфорту.

Разом з тим, керуючись засадами виваженості, розумності та справедливості, позивач оцінює матеріальну компенсацію завданої йому моральної шкоди у загальному розмірі 10000.00 грн.

До часу подання позову зі сторони відповідача позивачем не отримано ніякого відшкодування, тому просить суд позов задоволити.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 16.11.2021 р. позовну заяву передано за підсудністю до Галицького районного суду м.Львова. /а.с.27/

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 надійшли до Галицького районного суду м.Львова 02.02.2022 р. та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2022 р. головуючого суддю обрано Романюка В.Ф.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 лютого 2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання /а.с.35/.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позові вимоги підтримали, з підстав викладених у позові та у заяві про уточнення позовних вимог. Просили суд позовні вимоги задоволити повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечили.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу надсилалася судова повістка за місцем реєстрації, яка зазначена в довідці відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області /а.с.41/, рекомендованим поштовим відправленням про вручення поштового відправлення. Однак, до суду повернувся конверт у зв`язку із тим, що адресат за вказаною адресою не проживає та за закінченням терміну зберігання.

Крім цього, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб сайт Галицького районного суду м.Львова), що підтверджується матеріалами справи. /а.с.46, 55/.

У відповідності до ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Однак, відповідач на виклик до суду не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, а також від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності. Тому, за згодою позивача та представника позивача, у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу слухати у заочному порядку.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 1 ст. 4, ч. 2 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд встановив, що водій ОСОБА_3 , 02.02.2021 року о 11:50 год. у м. Львові по вул. Просвіти 12, керуючи автомобілем «Шевроле» н.з. НОМЕР_1 , під час руху не дотримався інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на стоячий автомобіль «БМВ» н.з. НОМЕР_2 , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень, після чого залишив місце пригоди не повідомивши орган чи підрозділ поліції, чим порушив п. 2.10 «а» «д», 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124, 122-4 КУпАП.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 березня 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень, в дохід держави.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст..122-4 Кодекс України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255,00 гривень, в дохід держави.

Згідно ст.36 КУпАП накладено на ОСОБА_3 , остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень, в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 454,00 грн. судового збору.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із матеріалів справи, транспортний засіб марки «BMW», модель 325 TDS, номер шасі НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_4 . /а.с.15/.

Під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, яке мало місце 02.02.2021 року о 11:50 год. у м. Львові по вул. Просвіти 12, відповідачем працівникам поліції був наданий поліс №АР/4255790 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким страховик ОСОБА_4 , як власник автомобіля марки «Шевроле» н.з. НОМЕР_1 , застрахував у ПрАТ «СК «Альфа Страхування» вказаний автомобіль на відповідну страхову суму. Строк дії полісу з 18.04.2020 до 17.04.2021 р. /а.с.7/

Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки «BMW», модель 325 TDS, номер шасі НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , були спричинені технічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток у розмірі 28663,24 грн., що підтверджується рахунком № М000007078 від 10.03.2021 р. та рахунком-фактурою №BMW- 010168 від 11.03.2021 р.

Відповідно до листа ПАТ СК «Альфа Страхування» від 05.03.2021 р., ОСОБА_1 було повідомлено про те, що справу щодо пошкодженого її автомобіля марки «BMW 325 TDS», р.н. НОМЕР_2 розглянуто та прийнято рішення про проведення їй виплати страхового відшкодування у розмірі 13654,62 грн., з врахування коефіцієнту зносу на замінні складові. /а.с.18/

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Відповідач ОСОБА_3 не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували суму заподіяної шкоди, яка визначена у вищевказаній ремонтній калькуляції станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля марки «BMW» 325 TDS. Станом на день розгляду справи відповідач, завдану матеріальну шкоду в добровільному порядку не сплатив.

На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Львів Авто Преміум» в розмірі 128700,00 грн., що підтверджується платіжним дорученнями № 778251 від 12 травня 2021 року та в розмірі 156999,73 грн. - платіжне доручення № 778341 від 12 травня 2021 року /а.с.39,42/.

З врахуванням суми, яку відшкодувала ПрАТ «СК Альфа Страхування», як страховик відповідача, та суми завданих позивачу збитків вбачається, що невідшкодована сума збитків внаслідок пошкодження ОСОБА_3 автомобіля «BMW» 325 TDS становить - 15 008,62 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У випадку, коли для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-91цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Системний аналіз статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відмовляється, а тому остання підлягає стягненню у судовому порядку.

Що ж стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України, передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України, передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167, 1187 ЦК України, залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Як встановлено у судовому засіданні, наведені обставини у їх сукупності завдали та продовжують завдавати позивачу сильних душевних страждань. З моменту виникнення проблеми пошкодження належного майна позивач зазнає сильних душевних переживань та емоційного потрясіння через, що погіршилося самопочуття, пропав сон і апетит. Пошкодження автомобіля завдає позивачу морально-психологічного дискомфорту. При цьому, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди, а тому має нести відповідальність за спричинену шкоду.

Проте, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди буде сума 3000,00 грн., яка підлягає стягненню.

Відповідно до ч. 1,3 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, втому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

20.07.2022 року між громадянкою ОСОБА_1 (надалі - Клієнт) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги № б/н (надалі - Договір), відповідного до якого Виконавець представляє інтереси Замовника в суді.

Згідно п. 4.1 Договору, факт надання правової допомоги за Договором підтверджується актами про надану правову допомогу, що підписується поноважними представниками Сторін, і є первинними обліковими документами. Акт про надану правову допомогу готується Виконавцем і передається Клієнту разом із рахунокм для оплати.

Відповідно до п.4.3 Договору, оплата за правову допомогу здійснюється Клієнтом за ставкою 1 250,00 грн. за 1 годину витрачену Виконавцем на надання правової допомоги.

З доданих до заяви доказів вбачається, що позивачу були надані, та відповідно ним прийняті, послуги професійної правової (правничої) допомоги у кількості 4 годин на загальну суму 5 000,00 грн., що підтверджується актом № 18/09 від 16.09.2022 року про надану правову допомогу по Договору про надання правової допомоги № б/н від 20.07.2022 року, у якому зазначено детальний опис наданих послуг, їхню кількість, вартість та загальну суму, яка підлягає до оплати. Послуги професійної правової (правничої) допомоги були надані позивачу належним чином, у повному обсязі та прийняті ним без зауважень чи застережень. Вартість наданих послуг професійної правової (правничої) допомоги є розумною та співмірною зі складністю справи та часом, затраченим представником позивача на надання таких послуг.

При зверненні з позовом до суду позивач вказував, що попередній розрахунок судових витрат, які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді становить 5000.00 грн., а саме витрати на правову допомогу. З огляду на наведені вище обставини справи позивач звертається до суду із заявою про їх компенсацію шляхом стягнення з відповідача у визначеному Законом порядку.

З доданих до заяви доказів вбачається, що позивачу були надані, та відповідно ним прийняті, послуги професійної правової (правничої) допомоги у кількості 4 годин на загальну суму 5 000,00 грн., що підтверджується актом № 18/09 від 16.09.2022 року про надану правову допомогу згідно Договору про надання правової допомоги № б/н від 20.07.2022 року, у якому зазначено детальний опис наданих послуг, їхню кількість, вартість та загальну суму, яка підлягає до оплати. Послуги професійної правової (правничої) допомоги були надані позивачу належним чином, у повному обсязі та прийняті ним без зауважень чи застережень. Вартість наданих послуг професійної правової (правничої) допомоги є розумною та співмірною зі складністю справи та часом, затраченим представником позивача на надання таких послуг.

Щодо фактичного понесення витрат на професійну правову (правничу) допомогу, то 20.07.2022 року позивачу було виставлено рахунок № 3/09 на оплату юридичних послуг згідно договору № б/н від 20.07.2022 року про надання правової допомоги, який на сьогоднішній день вже оплачений, що підтверджується платіжним дорученням від 16.09.2022 р. Щодо фактичного понесення позивачем витрат на надання професійної правової (правничої) допомогу, то суд касаційної інстанції висловив свою правову позицію у постанові Касаційного Цивільного Суду у складі ВС від 10.11.2021 року по справі №329/766/18, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Зазначене узгоджується також із правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02.09.2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20)".

Відтак, під час вирішення питання про розмір судових витрат, суд вважає, що всі дії, вчинені представником позивача в межах розгляду цивільної справи №463/11958/21, є правничою допомогою в розумінні вимог закону в межах саме даної цивільної справи, відповідають критеріям дійсності та необхідності задля захисту прав та інтересів позивача, а тому витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Ориник А.Р. у розмірі 5000,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідачем не було спростована вказана позиція щодо розміру судових витрат на правову допомогу.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача, стягнувши з останнього на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 15, 81, 82, 128, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 280, 351-355 ЦПК України, ст.22, 23, 988, 1166, 1167, 1187 ЦК України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія і номер паспорта НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) 15008,62 грн. матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія і номер паспорта НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмір 3000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія і номер паспорта НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у суму 908,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія і номер паспорта НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення (складення). Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18 жовтня 2022 року.

Суддя Романюк В. Ф.