Справа № 202/850/22
Провадження № 2/202/1185/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(з а о ч н е)

14 жовтня 2022 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Різниченко Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року позивач в особі свого представника - адвоката Губи В.В. звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідно до свідоцтва про право спадщину за законом, виданого 14.06.2005 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2213, а також договору купівлі-продажу, посвідченого 30.01.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тимофєєвою А.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 192, він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

У зазначеному будинку з 2005 року зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Однак фактично відповідачі у будинку не проживають з 2017 року, що підтверджується актом від 07.02.2022 року. Відповідачі не сплачують комунальні послуги, їх особисті речі у будинку відсутні.

За цих підстав позивач просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду копію свідоцтва про право на спадщину, копію договору купівлі-продажу частини домоволодіння, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідку про склад осіб, зареєстрованих у житловому будинку, а також акт про непроживання відповідачів у будинку, підписаний мешканцями будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2022 року у справі було відкрите загальне позовне провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомили, відзив на позов не надали, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних у справі даних та доказів.

Третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав заяву про розгляд справи без участі його представника.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Судом установлено, що 14 червня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом кожному на 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

30 січня 2017 року між ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_1 , з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тимофєєвою А.О., відповідно до якого ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_1 придбав 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, 30.01.2017 року, право власності позивача було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що у 2005 році за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно з актом, складеним 07.02.2022 року та підписаним ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - мешканцями будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_1 не проживають з 2017 року, їх особисті речі у будинку відсутні.

Вирішуючи спір про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд виходить з того, що відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Водночас статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Тож, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов).

Враховуючи, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.06.2005 року та договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 30.01.2017 року позивач є повноправним власником житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідачі не є та не були членами його сім`ї, а навпаки належали до членів сім`ї колишнього співвласника домоволодіння, та згідно з матеріалами справи у належному позивачу домоволодінні відповідачі з 2017 року не проживають, їх речі у будинку відсутні, суд вважає, що позивач вправі вимагати усунення будь-яких порушень його прав, у тому числі з боку членів сім`ї колишнього співвласника, право власності якого на це майно припинилося у зв`язку з його відчуженням позивачу.

За таких обставин позов необхідно задовольнити, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним будинком.

Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1984 грн. 80 коп.

У зв`язку з задоволенням позову відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частках.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дані учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, місцезнаходження: м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75.

Суддя Н.Ю. Марченко