13.10.2022 Справа №607/6956/22 Провадження № 2/607/2333/2022
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Марциновської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Максим`юк Я.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,
06.06.2022 ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.05.2021 приблизно о 16 год. 40 хв. на перехресті вул. Тарнавського - вул. Київська в м. Тернополі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Subaru» моделі «Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_1 .
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з гематомами потиличної ділянки голови та у період з 20.05.2021 до 07.06.2021 перебувала на амбулаторному лікуванні.
Постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.06.2021 та від 24.06.2021 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 5, 122-4 КУпАП.

Станом на 19.05.2021, тобто на дату настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС». Розмір страхового відшкодування, яке було виплачено ОСОБА_1 , становить 3990 грн, в тому числі 190 грн компенсації за відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим позивач зазначає, що окрім майнової шкоди, завданої внаслідок вказаної дорожньої-транспортної пригоди, їй завдана моральна шкода, яку позивач оцінює у розмірі 10000 грн.

Моральна шкода, спричинена ОСОБА_1 , виявилась, зокрема, у порушенні сну та переживаннях внаслідок отримання травми голови, а також у порушенні нормального укладу життя через поїздки до відділку поліції та суду. Крім цього, позивач зазначає, що відчуває певні моральні страждання, коли проходить повз місце дорожньо-транспортної пригоди, де вона отримала тілесні ушкодження. Також позивач вказує, що моральна шкода завдана їй і тим, що відповідач не вибачались перед позивачем за свої протиправні дії.

За таких підстав позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 грн.

07.06.2022 позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 06.07.2022 позивач усунула недоліки поданої позовної заяви.

18.07.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання у справі на 16.08.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.

16.08.2022 судове засідання відкладено на 21.09.2022 у зв`язку з неявкою усіх учасників справи.

21.09.2022 за клопотанням представника позивача у судовому засіданні оголошено перерву до 13.10.2022.

У судовому засіданні 21.09.2022 представник позивача адвокат Когут І.В. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Пояснив, що внаслідок дорожньої пригоди, яка мала місце 19.05.2021 приблизно о 16 год. 40 хв. на перехресті вул. Тарнавського - вул. Київська в м. Тернополі за участю автомобіля марки «Subaru» моделі «Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_1 , остання отримала тілесні ушкодження. Зазначив, що позивач зверталась до страхової компанії з метою отримання компенсації за спричинену їй матеріальну та моральну шкоду. Розмір страхового відшкодування становив 3990 грн. Також вказав, що ОСОБА_1 проходила амбулаторне лікування у лікаря-невролога у період з 20.05.2021 до 07.06.2021. Зауважив, що за наслідками лікування інвалідність позивачу не встановлена. Зазначив, що у зв`язку з викладеними подіями ОСОБА_1 зазнала моральних страждань, оскільки постійно перебувала у стресових емоціях, в тому числі у зв`язку з отриманою травмою голови та необхідністю постійного відвідування правоохоронних органів та страхової компанії. При цьому зазначив, що відповідач не з`являлась на виклики суду та жодного разу не просила вибачення у позивача.

У судове засідання 13.10.2022 позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав та просив позов задовольнити повністю.

У судові засідання 21.09.2022 та 13.10.2022 відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не з`явилася. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача не надходило.

Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з відшкодуванням моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Так, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.06.2021, постановленою у справі № 607/9966/21 (а.с. 9-10), встановлено, що 19.05.2021 приблизно о 16 год. 40 хв. на перехресті вул. Тарнавського - вул. Київська в м. Тернополі водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Subaru» моделі «Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч, була неуважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не переконалася в безпеці, не побачила та не надала дорогу, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка переходила проїзну частину дороги з вул. Тарнавського на вул. Київську в м. Тернополі. Унаслідок наїзду пішохід впала на дорогу, тобто різко змінила напрямок руху та вжила заходів для забезпечення особистої безпеки. Тобто своїми діями водій ОСОБА_2 створила аварійну ситуацію для пішохода ОСОБА_1 , чим порушила п. 1.4, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху.

Указаною постановою суду від 08.06.2021 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 85 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1445 грн. Дана постанова 18.06.2021 набрала законної сили.

Також постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.06.2021, постановленою у справі № 607/10061/21 (а.с. 7-8), ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. Дана постанова 05.07.2021 набрала законної сили.

З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на виплату компенсації за відшкодування моральної шкоди від ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦКК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі за текстом - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих відносин через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 5 Постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з п. 9 Постанови розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач.

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що їй спричинена моральна шкода, яка виразилась у порушенні сну та переживаннях внаслідок отримання травми голови, а також у порушенні нормального укладу життя через постійні поїздки до відділку поліції та суду. Крім цього, позивач зазначила, що відчуває певні моральні страждання, коли проходить повз місце дорожньо-транспортної пригоди, де вона отримала тілесні ушкодження.

Судом встановлено, що 19.05.2021 ОСОБА_1 була доставлена в приймальне відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради бригадою швидкої медичної допомоги та за наслідками обстеження встановлено, що ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з гематомами потиличної ділянки голови. Також ОСОБА_1 рекомендовано перебувати на спостеріганні у сімейного лікаря та лікаря невролога. Указане підтверджується довідкою приймального відділення КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради від 19.05.2021 (а.с. 11).

Крім цього, з копії листка непрацездатності серії АДШ № 057844 вбачається, що ОСОБА_1 у період з 20.05.2021 до 07.06.2021 перебувала на амбулаторному лікуванні у КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня» та спостерігалась у лікаря невролога (а.с. 4-6).

Указані обставини підтверджують той факт, що впродовж вказаного періоду часу звичний уклад життя позивача був порушений і позивач на деякий час була позбавлена можливості працювати, що, у свою чергу, також внесло вимушені зміни в усталений для позивача спосіб життя.

Крім цього, суд враховує, що перебування позивача на амбулаторному лікуванні призвело до переживань позивача щодо власного здоров`я, а також цілком ймовірно могло призвести до порушення сну ОСОБА_1 .

Разом з тим суд критично оцінює доводи позивача, що вона зазнала моральних страждань внаслідок порушення нормального укладу життя через постійні поїздки до відділку поліції та суду, оскільки на підтвердження таких обставин не долучено жодних доказів, зокрема, не надано документів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 викликалась до відділку поліції чи суду, а також не надано доказів, які б підтверджували, що позивач приймала участь у будь-яких процесуальних діях тощо.

Так само суд відхиляє доводи позивача про те, що ОСОБА_2 не з`являлась у судові засідання щодо розгляду справ про вчинення нею дорожньо-транспортної пригоди, а також що відповідач не вибачилась перед позивачем. Такі доводи спростовуються змістом постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.06.2021 та від 24.06.2021 (а.с. 7-8, 9-10), з яких вбачається, що ОСОБА_2 з`являлась у судові засідання, свою вину у вчинених адміністративних правопорушеннях визнала повністю та щиро розкаялась у вчиненому.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги характер страждань позивача, обсяг заподіяної їй шкоди та обставини, за яких така шкода була заподіяна, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію за відшкодування моральної шкоди у сумі 1500 грн. Указаний розмір відшкодування суд вважає таким, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і у повній мірі відшкодує завдану позивачеві моральну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Так, виходячи з ціни позову, яка становить 10000 грн за розгляд даної справи необхідно сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн. Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 1500 грн, що становить 15 % від заявленої суми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 15 % судового збору у сумі 148,86 грн, а 85 % судового збору у сумі 843,54 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 23, 1187 ЦК України, ст. 4, 13, 76-82, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 6, 247 ч. 2, 258, 259, 263-265, 280, 282-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , компенсацію за відшкодування моральної шкоди у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у сумі 148 (сто сорок вісім) гривень 86 копійок.

Судовий збір у сумі 843 (вісімсот сорок три) гривні 54 копійки компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Когут Ігор Володимирович, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

СуддяІ. В. Марциновська

Повне рішення суду складене 18.10.2022.