Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1907/21

Номер провадження: 2/511/33/22

19 жовтня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

секретаря судового засідання Ніколас С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст заявлених позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ ФК «ЄАПБ») звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якій просять стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №Z73.00115.003673199 від 15.02.2018 року в розмірі 115976,28 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Свої вимоги мотивують тим, що 15.02.2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №Z73.00115.003673199.

02.12.2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу 12/89, у відповідності до умов якого ПАТ «Ідея Банк» передав (відступив) ТОВ "ФК "ЄАПБ" права грошових вимог до своїх Боржників за Кредитними Договорами, укладеними між ПАТ «Ідея Банк» і цими особами, згідно реєстру боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 .

Борг , за яким виникло у позивача право вимоги складає 115976,28 грн. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Тому просять суд задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача суму заборгованості.

Позиції сторін .

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав. 09.12.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позов(а.с.63), в якому він просив відмовити в задоволенні позову ТОВ "ФК "ЄАПБ" . Свою позицію мотивував тим, що його як боржника по кредитному договору не було повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні ПАТ «Ідея Банк» на ТОВ "ФК "ЄАПБ". Відтак зазначив, що позивач не має права на звернення з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ «Ідея Банк». Також просив по даним вимогам застосувати строк позовної давності, так як вважає, що він пропущений позивачем на момент звернення до суду.

Зазначив, що відповідно до ст.257 ЦК України строк загальної позовної давності встановлено у три роки, а його перебіг відповідно до ст.261 ЦК України починається з наступного дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. .

Так останнє погашення заборгованості по кредитному договору від 15.02.2018 №Z73.00115.003673199 було вчинено ним - 20.03.2018 року в розмірі 2681 грн, а тому позивач мав право звернутися в суд з позовом до відповідача в строк - до 20.03.2021 року (три роки) , тоді як позов надійшов до суду 10.09.2021 року. Виходячи з практики Верховного Суду, початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов.

13.12.2021 року на адресу суду надійшла відповідь позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" на відзив (а.с.67), в якій позивач вважає безпідставними доводи відповідача, а також заперечують проти застосування до їх вимог строку позовної давності. Свою позицію мотивували тим, що позивачем не пропущений строк для звернення до суду за даними вимогами , так як у разі неналежного виконання Позичальником зобов`язання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинен обчислюватися з моменту строку настання строку погашення кожного чергового платежу.

Позовна заява подана в вересні 2021 року, а відповідно платежі , по яким не пройшов строк позовної давності перебувають в періоді з вересня 2018 року по лютий 2022 року.

18.01.2022 року ОСОБА_1 подано до суду заперечення на відповідь на відзив (а.с.85), в яких він просив застосувати строк позовної давності та відмовити позивачеві у задоволенні позову. При цьому в наведених ним розрахунках у запереченнях зазначив, що наданий у справі розрахунок заборгованості за кредитним договором проведено позивачем невірно, так як тіло кредиту в межах строку позовної давності (3 роки) може бути стягнено лише за період з 15.09.2018 року (за три роки) в розмірі 45182,72 грн. Далі зазначив, що в меншому розмірі підлягають стягненню проценти лише в межах строку позовної давності за останні три роки , і згідно наданих ним розрахунків розмір процентів складає 27639,53 грн.

Крім цього, просив звернути увагу суду на незаконність стягнення виплат по комісії в розмірі 42049,53 грн , так як відповідно до рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року за №15-рп/2011 на правовідносини між кредитодавцем та позичальником за договором про надання споживчого кредиту поширюються норми пунктів 22,23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких банки не мають права встановлювати платежі, які банк здійснює на власну користь.

22.02.2022 року позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" надав суду додаткові пояснення за заперечення ОСОБА_1 , в яких просили суд відмовити у застосуванні строку позовної давності по даним правовідносинам. Крім цього просили не приймати розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , а в якості належного доказу прийняти надану позивачем довідку-розрахунок та виписку із рахунку боржника, так як виписка зокрема є первинним бухгалтерським документом і відображає рух коштів по рахунку з 15.02.2018 року по 25.07.2021 року.

Також просили стягнути заборгованість по комісії в заявленій сумі, так як Банк перед укладенням кредитного договору повідомив ОСОБА_1 в повному обсязі інформацію щодо наданих фінансових послуг по кредиту, в тому числі про обов`язковість сплати комісії по договору. Між сторонами було досягнуто угоди по всім істотним умовам договору, а тому підстав визнавати недійсними умови договору не має.

Позиції сторін у судовому засіданні.

В судове засідання представник позивача - ТОВ ФК «ЄАПБ» не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, а позовні вимоги задовольнити повністю.(а.с.125)

Відповідач - ОСОБА_1 позов не визнав, про що надав суду відзив на позов та відповідні заперечення по справі. В подальшому в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення СМС-повідомлень на телефон, а також судові повістки направлялись поштовою кореспонденцією по встановленому місцю реєстрації.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.09.2021 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження ( з викликом сторін).

Мотивувальна частина .

Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 15.02.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z73.00115.003673199 на отримання кредиту в сумі 46500,00 грн, зі змінною процентною ставкою та терміном повернення кредиту - на строк 48 місяців.(а.с.4)

Відповідно до п1.1. Договору Банк надає Позичальнику кредитні кошти, на поточні потреби в сумі 46500 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами та та платою за обслуговування кредитної заборгованості.

За п.1.3 Договору за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49% (Маржа Банку).

Відповідно до п. 1.4 Договору станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена Рішенням правління Банку та становить 9,5 %, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99%.

Договір підписаний ОСОБА_1 . Окрім того сторонами в договорі було узгоджено порядок повернення кредиту кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення. (а.с.5)

Також ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено всі суттєві умови договору, в тому числі процентна ставка по кредиту, а також плата за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,80% щомісячно від початкової суми кредиту.(а.с.13)

Згідно ордера-розпорядження №1 від 15.02.2018 року ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та перерахувало кошти боржнику ОСОБА_1 в сумі 40969,16 грн(а.с.15)

Згідно довідки розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по кредитному Договору та виписки Банку по кредитному рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором згідно графіка погашення заборгованості не виконував. Здійснив один платіж на користь банку 20.03.2018 року в сумі 2681 грн.(а.с.16,17)

Відповідно розрахункових даних заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Ідея Банк» станом на 02.12.2020 року склала 115976,28 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 46287,12 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 27639,63 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 42049,53 грн. (а.с.16)

02.12.2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАзПБ" укладено договір факторингу №12/89, у відповідності до умов якого, ПАТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАзПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАзПБ" приймає належні ПАТ «Ідея Банк» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ПАТ «Ідея Банк» і Боржниками (Портфель Заборгованості).(а.с.19)

Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальником та ТОВ "ФК "ЄАзПБ" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 115976,28 грн.(а.с.22)

Відповідно до надних суду позивачем документів на виконання Договору факторингу, на адресу Відповідача, від імені ТОВ "ФК "ЄАзПБ" було направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ПАТ «Ідея Банк» до ТОВ "ФК "ЄАзПБ", а також Повідомлення про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних Відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу, однак вказана вимога виконана не була.(а.с.18)

Таким чином дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору і позивач доводить, що за даним кредитним договором має місце неналежне виконання зобов`язань боржником.

Мотиви суду і застосовані норми права.

Суд, давши оцінку обгрунтованності заявлених позовних вимог, дослідивши письмові докази, доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, прийшов до висновку, що позов ТОВ "ФК "ЄАзПБ" підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1054 ч. 1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1049 ч. 1 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Також при винесенні даного рішенні суд враховує, що 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Суд вважає , що ОСОБА_1 дійсно уклав кредитний договір 15.02.2018 року з ПАТ «Ідея Банк» за №Z73.00115.003673199 на отримання кредиту в сумі 46500,00 грн на строк 48 місяців.

В свою чергу Банк виконав свої зобов`язання та надав ОСОБА_1 кредит, перерахувавши йому кошти 46500 грн згідно розпорядження на його рахунок.

В свою чергу згідно з умовами кредитного Договору ОСОБА_1 як Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах , передбачених договором та підписаним ним паспортом споживчого кредиту.

Зокрема згідно п2.1. Договору позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 48 щомісячних внесках включно до 15 числа кожного місяця згідно графіку щомісячних платежів. (а.с.5)

В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконав та своєчасно борг не повертав, згідно наявного в матеріалах справи розрахунку погасив кредит, виплативши за час користування ним 20.03.2018 року 2681 грн.

Заборгованість за кредитом складає згідно довідки розрахунку станом на 02.12.2020 року за період з березня 2018 року - 115976,28 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 46287,12 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 27639,63 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 42049,53 грн.

Між тим суд вважає, що дана заборгованість підлягає стягненню частково з огляду на таке.

Щодо застосування строку позовної давності по даним вимогам.

Суд погоджується частково з доводами відповідача ОСОБА_1 щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач ОСОБА_1 до винесення рішення у справі подав до суду про застосування строків позовної давності і просив повністю відмовити в позові позивачеві в зв`язку з пропуском строку позовної давності по всім вимогам.

Між тим суд вважає, що заява відповідача про застосування строків позовної давності до всіх вимог Банку задоволенню не підлягає і підстав для відмови в позові в зв`язку зі збігом строку позовної давності не має.

Так відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВСУ від 22.10.2014 року по справі №6-127цс14 з а договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). ( постанова ВСУ від 22.10.2014 року по справі №6-127цс14).

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Суд вважає, що доводи відповідача щодо суми заборгованості яка підлягає стягненню заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Так із наданого суду розрахунку заборгованості позивачем вбачається, що він виконаний в межах кредитного договору за період починаючи з березня 2018 року, тоді як стягненню підлягають платежі в межах загального трирічного строку позовної давності, а відтак платежі, по яким не пройшов строк позовної давності перебувають у періоді з вересня 2018 року по лютий 2022 року, так як позивач звернувся в суд з позовом в березні 2021 року.

Суд погоджується в даному випадку з розрахунками відповідача ОСОБА_1 , викладених в запереченнях на відповідь на відзив , відповідно до яких заборгованість в даному випадку, яка підлягає стягнення за період з вересня 2018 року складає: 45182,72 грн - заборгованість за основним боргом, заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам 27639,53 грн, заборгованість по нарахованим та несплаченим комісіям - 32347,76 грн, всього 99354,53 грн.

Щодо правомірності нарахування та стягнення комісії .

Суд вважає, що позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення комісії за кредитним договором виходячи з наступного.

Договір між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» укладено 15.02.2018 року , тобто в період, коли набув чинності Закон України «Про споживче кредитування» і безпосередньо законом було вже передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства, зокрема статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Так згідно з частиною другою статті 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов`язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Такий висновок суду узгоджується також з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 щодо наслідків укладення договору споживчого кредиту, який передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Щодо правомірності вимог ТОВ "ФК "ЄАзПБ" по договору факторинга.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце.

В свою чергу ТОВ "ФК "ЄАзПБ" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 115976,28 грн на підставі укладеного договору факторингу з ПАТ «Ідея Банк», що підтверджується наданими суду договором про відступлення права вимоги та реєстром.

Відповідач вважає, що позивач не має права вимоги до нього по даному кредитному договору, так як він в установленому законом порядку не був повідомлений про відступлення права вимоги по зобов`язанню.

Суд вважає, що дані доводи відповідача не грунтуються на законі і не приймаються судом до уваги з огляду на таке.

В матеріалах справи містить копія повідомлення, направленого на адресу боржника ОСОБА_1 від 24.12.2020 року (а.с.18), між тим боржник зазначив, що він повідомлення не отримував.

Так відповідно до правової позиції ВСУ у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення про зміну кредитора та наявності заборгованості, а також в порушення ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконав.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача частково правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню частково, з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №Z73.00115.003673199. за період з вересня 2018 року складає: 45182,72 грн - заборгованість за основним боргом, заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам 27639,53 грн, заборгованість по нарахованим та несплаченим комісіям - 32347,76 грн, всього 99354,53 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

На підставі ст.ст.525,526,530,549,611,624,629,1048-1050,1054 ЦК України, керуючись ст. ст. ст. 81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, реквізити IBAN № НОМЕР_3 в AT «ТАСкомбанк») заборгованість за Кредитним договором №Z73.00115.003673199 від 15.02.2018 року в розмірі 99354,53 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 45182,75 грн, заборгованість за відсотками 21824,02 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 32347,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, реквізити IBAN № НОМЕР_3 в AT «ТАСкомбанк»), витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук