Справа № 276/1034/22
Провадження по справі №2/276/309/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Бобра Д.О.

за участю секретаря судового засідання: Свиридок А.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що вона з відповідачем 17 липня 2018 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу народилась донька: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємної підтримки, вони втратили почуття поваги, вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, шлюбні відносини між ними фактично припинились, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примирення є неможливим, вказує, що їх спільна з відповідачем донька проживає з нею.

Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17 липня 2018 року Любарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №47; малолітню дитину - ОСОБА_4 залишити проживати з матір`ю.

Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 01.09.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

12.10.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що не має наміру суперечити волі позивача у розірванні шлюбу, просить розглядати справу без його участі, при вирішенні справи про розірвання шлюбу покладається на розсуд суду, просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо місця проживання спільної дитини.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, за відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Частина 3 ст.105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 липня 2018 року Любарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Подружжя ОСОБА_5 від шлюбу мають неповнолітню дочку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що слідує з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги, спільне господарство не ведеться, подружжя проживає окремо, шлюб фактично припинив існування, спільне проживання неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу.

Що стосується позовної вимоги про залишення проживання малолітньої дитини з матір`ю, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного суду України від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Водночас під час розгляду цієї справи не вирішується питання про визначення (встановлення) місця проживання дитини, оскільки така вимога позивачем не ставилась, а лише заявлено вимогу про залишення проживання неповнолітньої дочки сторін із матір`ю. Зважаючи на те, що суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу лише за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, та враховуючи, що відповідач має заперечення щодо місця проживання спільної дитини разом із матір`ю, що може свідчити про наявність спору між сторонами з цього питання, суд відмовляє у задоволенні позову в частині залишення проживання дитини з матір`ю.

Керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст.56, 105, 110, 112, 160, 161 СК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 17 липня 2018 року Любарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №47, між громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , розірвати.

У задоволенні вимог про залишення проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 , відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Головуючий суддя: Д.О. Бобер