Дата документу 19.10.2022 Справа № 335/2230/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2230/22 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов А.В.
Провадження № 22-ц/807/1784/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2022 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги центрального опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2022 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги центрального опалення та постачання гарячої води.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачі є споживачами послуг концерну за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок того, що відповідачі не виконують свої обов`язки по сплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, утворилась заборгованість за період з 01 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 23740,88 грн.

На підставі зазначеного просив стягнути з відповідачів на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 23740,88 грн. та судовий збір в розмірі 2481 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у сумі 23740,88 грн., що становить 11840,44 грн. з кожного.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» понесені судові витрати в розмірі 1240 гривень 50 копійок з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на укладення між відповідачами договору щодо передачі її частки квартири ОСОБА_2 у безкоштовне відповідальне користування, яким на ОСОБА_2 покладено обов`язок забезпечення належного утримання житла, наявність підстав для звільнення її від сплати судового збору, просила скасувати рішення суду в частині стягнення з неї заборгованості та судового збору, задовольнити позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 в повному розмірі.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що свій борг перед позивачем в розмірі 23 740,88 грн. визнає в повному обсязі, від обов`язку погашення не відмовляється, він є єдиним споживачем послуг, на його ім`я оформлені особисті рахунки та надходять рахунки на оплату послуг.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 серпня 2022 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 серпня 2022 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі є співвласниками квартири, між відповідачами не встановлений договором певний порядок розрахунків з постачальниками послуг за надані послуги.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Особовий рахунок за вказаною адресою № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №299528736 від 15 лютого 2022 року відповідачі є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 31 січня 2007 року, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради, по 1/2 частині за кожним (а.с. 10).

Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаній квартирі, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15).

Згідно з розрахунком Концерну «Міські теплові мережі» за період з 01 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на суму 41676,92 грн., оплачено 2867,14 грн., ОСОБА_2 надавалась субсидія в розмірі 15068,90 грн., заборгованість 23740,88 грн. (а.с.8-9).

Відповідно до довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води заборгованість відповідачів за період з 01 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2021 року становить 23740,88 грн. (а.с.7).

21 лютого 2014 року між ОСОБА_1 (власник) та ОСОБА_2 (користувач) укладено договір користування майном житловою квартирою, згідно з умовами якого власник передав, а користувач взяв в тимчасове безоплатне користування наступне майно: 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , термін користування за домовленістю сторін, проте не менше ніж 15 років. Згідно з Розділом 4 договору користувач зобов`язався використовувати об`єкт за його цільовим призначенням, утримувати об`єкт у повній справності, за власний рахунок усувати несправності та поломки об`єкта, якщо вони є, сплачувати рахунки за комунальні послуги у відповідності до особистих рахунків, оформити всі необхідні документи для користування квартирою (а.с.38-39).

Вказаний договір підписаний сторонами та третьою стороною балансоутримувачем Керуючою компанією МКП «ОСНОВАНІЄ».

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №504053 від 04 червня 2013 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково (а.с.27).

Згідно з п. 1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями (надалі Правила), ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг.

Пунктом 18 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами пункту 1 частини першої статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Концерн «Міські теплові мережі» надавав за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та водопостачання, такі послуги були прийняті, від їх отримання споживачі не відмовлялись.

Відповідачами розрахунок заборгованості не спростовувався.

В той же час, суд першої інстанції не прийняв до уваги укладений між відповідачами 21 лютого 2014 року договір користування майном житловою квартирою, за умовами якого сторони узгодили порядок користування належною ОСОБА_1 1/2 частиною квартири та порядок сплати рахунків за комунальні послуги, що покладено на ОСОБА_2 (а.с.38-39).

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018року у справі №2-383/2010 (провадження№14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Докази визнання договору користування майном житловою квартирою від 21 лютого 2014 року недійсним матеріали справи не містять.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 підтвердив укладення вказаного договору, визнав заборгованість перед позивачем в повному розмірі, зазначив, що є єдиним споживачем комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Концерн «Міські теплові мережі» копію апеляційної скарги апеляційну скаргу отримав 27 серпня 2022 року, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Таким чином, оскільки між співвласниками квартири існують договірні відносини щодо розподілу витрат на її утримання, відсутні підстави для солідарного стягнення заборгованості з відповідачів.

Враховуючи викладене, рішення суду згідно з п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у сумі 23740 гривень 88 копійок, в частині позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інтонації, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Колегія суддів приймає до уваги те, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору в силу закону (п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), в той же час, оскільки в частині позовних вимог до ОСОБА_1 відмовлено, компенсація Концерну «Міські теплові мережі» судового збору за подання позову підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Отже, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України Концерн «Міські теплові мережі» має право на компенсацію відповідачем ОСОБА_2 суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в розмірі 2481 грн.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2022 року у цій справі скасувати та ухвалити нову постанову наступного змісту.

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги центрального опалення та постачання гарячої води задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у сумі 23740 гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» понесені судові витрати в розмірі 2481 гривень.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 19 жовтня 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова