Справа № 462/9588/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Настасяк Х.І.

суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини, та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного провживання у сторін народилась донька ОСОБА_3 . Рішенням суду від 22 лютого 2019 року, шлюб було розірвано. Не дивлячись на те, що позивач за первісним позовом ніколи не чиннила перешкод в спілкуванні батька з донькою, ОСОБА_2 , не приходив до дитини довгий час, належним чином не виконував своїх батьківських обов`язків. Намагаючись зберегти контакт батька з донькою, вона звернулась до Залізничної районної державної адміністрації ЛМР, якою було винесено розпорядження, та встановлено відповідачу дні побачення з малолітньою донькою. 03 грудня 2021 року, ОСОБА_2 під приводом проведення декількох днів з дитиною забрав її, а надалі ухилився від повернення за фактичним місцем проживанням. Станом на день подання позовної заяви, дитину повернуто не було. Повідомила суд, що після розпаду сім`ї, донька ніколи не виражала бажання залишитися ночувати в тата й жити з ним. В той же час, матір завжди дбала про оздоровлення доньки, намагалася декілька разів на рік відвозити дитину на море та сприяти активному проведенню дозвілля з нею. Натомість батько, ОСОБА_2 ніколи не займав активну позицію у вихованні та розвитку доньки, не приділяв увагу навчанню дитини, її захопленням та вподобанням. Враховуючи вищевикладене, просить суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 31 січня 2022 року провадження по справі було відкрито. Розгляд справи було вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 20 червня 2022 року, справу признчено до судового розгляду.

Представником позивача було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням позивача за первісним позовом за кордоном.

Відповідачем за первісним позовом було подано до суду клопотання про здійснення розгляду справи без його участі, за наявними в матеріалах справи даними.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до переконання, що первісну позовну заяву слід залишити без розгляду з огляду на наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у справі Каракуця проти України від 20 лютого 2017 року, - заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, оскільки протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд,позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом було встановлено, що будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, представником позивача за первісним позовом були подані клопотання від 21 березня 2022 року (а.с. 76) , 04 квітня 2022 року (а.с.80), 30 травня 2022 року (а.с.97), 02 серпня 2022 року (а.с. 114), 02 вересня 2022 року (а.с. 117), 19 вересня 2022 року (а.с. 121), 04 жовтня 2022 року (а.с.125), 18 жовтня 2022 року (а.с. 131), про відкладення розгляду справи, у зв`язку з: введенням воєнного стану; перебування адвоката в відпустці (при цьому не надано жодного належного та допустимого доказу, на підтвердження перебування в відпустці); відсутності висновку щодо визначення місця проживання дитини; сімейними обставинам (при цьому не надано жодного належного та допустимого доказу, на підтвердження наявності реальних та об`єктивних підстав необхідності відкладення судового розгляду); тим, що позивач за первісним позом за станом здоров`я не може прибути до суду (суду надано протокол опису рентгенографії та копію консультації ортопеда-травматолога); травмою ноги (суду надано копію консультації ортопеда-травматолога); з захворюванням адвоката на коронавірусну хворобу (COVID-19) (суду надано копію результату аналізу на SARS-CoV-2 адвоката позивача за первісним позовом); перебуванням позивача за первісним позовом закордоном (суду надано бланк замовлення на борнювання місця на рейсі Варшава-Львів) (відповідно).

Дослідивши вказані документи, суд приходить до переконання, що позивач не проявляла належної зацікавленості у розгляді поданої нею позовної заяви, не цікавилась її ходом та стадією розгляду справи. При цьому, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 липня 2021 року (справа справа № 359/7882/19), суд зазначив, що навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Однак, перевіривши матеріали цивільної справи, судом було встановлено, що справа перебуває в провадженні Залізничного районного суду з 30 грудня 2021 року. В той же час, згідно наявних в матеріалах справи даних, судом було здійснено судові виклики позивача від 01 лютого 2022 року (а.с. 50), 28 лютого 2022 року (а.с.75), 22 березня 2022 року (а.с.79), 05 березня 2022 року (а.с. 83), 20 вересня 2022 року (а.с. 124), 05 жовтня 2022 року (а.с.129). Крім того, в матеріалах справи містяться розписики про повідомлення дат судових слухань від 05 травня 2022 року, (а.с. 94), 06 липня 2022 року (а.с. 108), 02 серпня 2022 рку (а.с. 110).

Вказана позиція неодноразово підтримувалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, яка у відповідності до частини четвертої статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Враховуючи вищевикладене, той факт що справа тривалий час перебуває на розгляді в суді, розгляд неодноразово відкладався за клопотанням представника позивача, яка належним чином була повідомлена про призначення, дату та час розгляду справи, суд вважає за необхідне залишити позов без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України у зв`язку із повторною неявкою позивача в судове засідання.

Керуючись ст. 257 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини,- залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду.

Суддя А.І.Ліуш