Провадження № 2/537/1084/2022
Справа № 537/2160/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2022 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря Савічевої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Остахов В.П., звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 , яким: розірвати договір про надання послуг, укладений 22.02.2022 року між позивачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 ; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь позивача 12 000 грн. 00 грн. в рахунок сплаченої передоплати та 3 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 15 000 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 22.02.2022 року позивач замовив у відповідача виготовлення алюмінієвого вікна розміро 1665 мм * 2435 мм, у відповідності до проекту замовлення, погодженого сторонами, вартістю 16 438 грн. 00 коп. В цей же день 22.02.2022 року позивачем було сплачено відповідачу передоплату в розмірі 12 000 грн. 00 коп. Вищевказане вікно, згідно договору, повинно було бути передано позивачу протягом 30 днів з моменту укладення договору та внесення передоплати. Проте у вказаний термін вікно позивачу не передано. На неодноразові звернення позивача до відповідача, останньому було повідомлено, що вікно не може бути виготовлено, зокрема через військовий стан. На вимогу позивача про повернення сплачених коштів в розмірі 12 000 грн. 00 коп., відповідачем було відмовлено, без пояснень причин такої відмови. 15.07.2022 року ОСОБА_1 направлена претензія до відповідача з вимогою або передати замовлення (вікно) або повернути сплачені кошти, однак вказана претензія була проігнорована відповідачем. Враховуючи те, що позивач виконав свій обов`язок за договором купівлі продажу та оплатив товар, а відповідач не передав товар у розпорядження покупця навіть у семиденний строк після пред`явлення вимоги, представник позивача зазначає, що позивач має право відмовитися від договору купівлі продажу та вимагати повернення коштів. Крім того, представник позивача вказує, що в результаті зухвалого та обурливливого невиконання відповідачем вимог закону, ігнорування претензії вплинуло на стан здоров`я позивача, оскільки він змушений був протягом тривалого часу приїжджати до відповідача, витрачати свій особистий час, дзвонити, що довідатися коли він отримає своє замовлення. В результаті чого у позивача з`явилися нервозність і дратівливість, зіпсовано взаємовідносини у сім`ї, колі друзів. Вказаними діями позивачу заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 3 000 грн. 00 коп. За викладених обставин представник позивача і звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29.08.2022 року відкрито провадження у справі.

20.10.2022 року від представника відповідача ФОП ОСОБА_2 адвоката Радзинської Я.Л. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого остання вважає позов необґрунтованим та безпідставним, тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Представник відповідача зазначила, що 18.02.2022 року позивач звернувся до відповідача для замовлення алюмінієвого вікна, що підтверджується бланком замовлення №013787. 22.02.2022 року заказ був остаточно оформлений та узгоджений із замовником, при цьому останнім була внесена передоплата в рахунок вартості вікна в розмірі 12 000 грн. 00 коп. Адвокат Радзиньска Я.Л. вказує, що ФОП ОСОБА_2 є дилером, відповідно до Дилерського договору від 01.01.2015 року, укладеного між ФОП ОСОБА_3 , який є постачальником, та ФОП ОСОБА_2 22.02.2022 року ФОП ОСОБА_2 прийняла замовлення позивача та віддала його в роботу, що підтверджується квитанцією про переказ грошових коштів у розмірі 10 270 грн. 00 коп, що відповідає сумі ціни заказу №013787 від 18.02.2022 року. Таким чином, як вказує представник відповідача, ОСОБА_2 виконала свої зобов`язання належним чином, передавши замовлення для виготовлення до віконного заводу Osnova та сплативши вартість товару. Однак, у зв`язку із тим, що замовлення № 013787 алюмінієва конструкція виготовлялася на виробництві, яке знаходиться у місті Херсон, а зважаючи на складну ситуацію, яка зараз відбувається у місті Херсон та Херсонській області війна та тимчасова окупація, що спричинило повне блокування будь яких логістичних сполучень з даним регіоном, доставка замовлення тимчасово неможлива. За викладених обставин, представник відповідача вважає, що в даному випадку саме постачальник ПП Основа Р, отримавши грошові кошти в розмірі 10 270 грн. 00 коп., не може здійснити доставку замовлення №013787.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Остахов В.П. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 та її представник адвокат Радзиньска Я.Л. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Із врахуванням положень статті 223 ЦПК України суд вважажє за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони відповідача, оскільки остання належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду, заяви про відкладення судового розгляду в матеріалах цивільної справи на час проведення призначенного судового засідання, відсутні.

Суд, приймаючи до уваги пояснення представника позивача адвоката Остахова В.П., дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами статті 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Згідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засідання встановлено, шо 22.02.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_2 та замовив у останньої виготовлення алюмінієвого вікна розміром 1665 мм * 2435 мм., у відповідності до проекту замовлення, погодженого сторонами, вартістю 16 438 грн. 00 коп..

Сторони узгодили, що замовлення повинно бути виконано протягом 30 днів з моменту кладення договору та внесення передоплати.

На виконання умов договору, 22.02.2022 року позивач ОСОБА_1 сплатив відповідачу ФОП ОСОБА_2 передоплату за замовлення вікна алюмінієвої конструкції у розмірі 12 000 грн. 00 коп., що підтверджується копією товарного чеку №б/н від 22.02.2022 року.

З дня укладення договору та внесення передоплати, і до теперішнього часу, вікно алюмінієвої конструкції, яке замовив позивач, відповідачем не доставлено. Всупереч вимогам договору відповідач порушила строк виконання робіт, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав.

Основним документом, який регулює відносини між споживачами товарів (робіт, послуг) і виробниками, виконавцями, продавцями в умовах різних форм власності, а також встановлює права споживачів та визначає механізм реалізації державного захисту їх прав є Закон України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 1 Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

Відповідно до статті 4 Закону споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Відповідно до статті 10 Закону у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із частиною 1 статті 177 Цивільного кодексу України, об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

15.07.2022 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію, згідно до якої останній вказував на порушення строку виготовлення вікна алюмінієвої конструкції та просив передати йому вікно алюмінієвої конструкції у відповідності до його замовлення, або повернути сплачені кошти в розмірі 12 000 грн. 00 коп. за продаж вікна протягом 7 днів з моменту отримання даної претензії. У випадку відмови у задоволенні претензії або її ігнорування, він буде змушений буде звернутися до суду з позовом про стягнення вказаних коштів та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11, частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами укладено усний договір купівлі-продажу з попередньою оплатою товару. Умови даного договору відповідачем виконані не були.

Факт укладення між стронами зазначеного вище договору з приводу виконання замовлення, сторони у направлених на адресу суду заявах по суті справи визнали.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно із статтею 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Статтею 665 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред`явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 693 ЦК України (попередня оплата товару) якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно достатті 530цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Сторона відповідача як на підставу своїх заперечень посилається на укладений між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 договір від 01.01.2015 року за змістом якого вбачається відповідач ОСОБА_2 є дилером, а ФОП ОСОБА_3 постачальником.

На піставі пункту 1.1. вищевказаного договору, постачальник продає, а дилер купує вироби, товари.

Пунктом 2.1.1 цього Договору, дилер закуповує та встановлює товар.

Згідно пукнту 4.1 Дилерського договору, постачальник зобов`язаний запезбпечити поставку товарів та послуг дилеру.

Разом з цим, пунктом 10.1 вказаного Договору сторонами погоджено, що у випадку настання обставин неможливості повного або часткового виконання будь якою із сторін зобов`язань по вказаному Договору, а саме:війна, військові дії будь якого характеру, блокада, заборони на експорт або імпорт, або інші обставини, які знаходяться поза межами контролю обох сторін, строк виконання зобов`язань, узгоджений сторонамив цьому Договорі, повинен бути збільшений на строк, який дорівнює періоду, на протязі якого ці обставини мали місце.

Відповідно до пункту 10.2 Дилерського договору від 01.01.2015 року, якщо вказані в пункті 10.1 Договору непередбачувані обставини продовжуються більше шести місяців, то кожна зі сторін має права припинити будь яке подальше виконання своїх зобов`язань по даному Договору, і в цьому випадку ні одна зі сторін не має права вимагати від іншої сторони компенсації за зазнані збитки.

Таким чином, доводи представника відповідача ФОП ОСОБА_2 адвоката Радзинської Я.Л., викладені у відзиві на позовну заяву, про належне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань перед позивачем та проте, що вона є неналежним відповідачем у даній справі, не зайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються письмовими доказами.

Вирішуючи питання щодо заявлених ОСОБА_1 вимог про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 3 000 грн. 00 коп., суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 та пункту 9 частини 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц.

Суд вважає, що в результаті невиконання відповідачем зобов`язань за договором позивач зазнав душевних страждань, оскільки він отримав негативні емоції, необхідності звернення до суду за захистом порушеного права.

При вирішенні питання щодо розміру суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, оскільки порушені його права. Таким чином, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення цієї вимоги позивача в розмірі 3 000 грн. 00 коп..

Отже, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає повному задоволенню.

Також суд враховує, що задоволення позову буде відповідати такому, передбаченому статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України завданню цивільного судочинства, як справедливе вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушеного права позивача.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог.

Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Крім того, на підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, та оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12 травня 1991 року, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь держави судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп..

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про захист прав споживачів та стягнення коштів задовольнити.

Розірвати Договір купівлі продажу алюмінієвого вікна, укладений 22.02.2022 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнути з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 15 000 грн. 00 коп., яка складається з: сплаченої передоплати в сумі 12 000 грн. 00 коп. та моральної шкоди в сумі 3 000 грн. 00 коп..

Стягнути з відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із позовом, в розмірі 992 грн. 40 коп.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 26.10.2022 року.

Суддя Д.О. Зоріна