КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7725/2022
справа №755/5491/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Гусакової Оксани Борисівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Колесника О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Кредит», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 березня 2020 року приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження №61662822 на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. №4117 від 14 березня 2020 року, про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Преміум Кредит» заборгованості у розмірі 6 386,85 гривень та накладено арешт на банківські рахунки позивача.

Уважає, що вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню та підлягає скасуванню.

Вказує, що підставою для стягнення коштів є кредитний договір №00630 від 12 жовтня 2017 року.

Зазначає, що вказаний договір містить несправедливі умови, що вказує на ознаки недійсного правочину відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору містять несправедливі комісію та проценти у розмірі 298% річних, сума використаних коштів не відповідає заявленій відповідачем.

Вказує, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказує, що не погоджується з сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий лист, оскільки заборгованість за кредитним договором є меншою ніж нараховує відповідач та має спірних характер.

Мотивуючи наведеним, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. №4117 від 14 березня 2020 року.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Гусаковою О.Б., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на доводи позивача щодо необхідності в обґрунтування стягнення подати усі документи, що є передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вказує, що суд першої інстанції проігнорував підстави оскарження виконавчого напису нотаріуса, до яких належать необхідність погодження боржника із заборгованістю, перевірка факту одержання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень за договором, що в даному випадку було порушено Приватним нотаріусом Броварського районного округу Київської області Колейчиком В.В.

Вказує, що укладений між банком та позивачем кредитний договір №00630 від 12 жовтня 2017 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, відтак не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса ( постанова Великої Палати Верховного Суду по справі № 910/10374/17).

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ряд постанов Верховного Суду у справах №161/6092/18-ц від 18 вересня 2019 року, 158/5157/17 від 15 квітня 2020 року, 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва 21 жовтня 2021 року та ухвалити нове судове рішення.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивачки адвокат Гусакова О.Б. скористалась правом брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що судом було забезпечено, проте на час судового засідання була відсутня технічна можливість встановити відеозв`язок.

Відповідно до статті 372 ЦПК України, ураховуючи положення частини 5 статті 212 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що позивач, не погоджуючись із сумою заборгованості за укладеним кредитним договором, не надав суду свого розрахунку наявності чи відсутності заборгованості. Окрім цього, суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано доказів наявності спору між сторонами. Оскільки позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, суд відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується та зазначає наступне.

З даних кредитного договору №00630 від 12 жовтня 2017 року, укладеного між ТОВ «Преміум кредит» та ОСОБА_1 , убачається, що ТОВ «Преміум кредит» надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5 000,00 гривень.

Пунктом 3.4. вказаного договору визначено, що кредит повертається позичальником шляхом періодичних виплат 1 раз на 2 календарні тижні у національній валюті (а.с.7-10).

З даних постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №61662822 від 27 березня 2020 року, виданої приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Р., убачається, що на підставі виконавчого напису №4117 від 14 березня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Преміум кредит» заборгованості у розмірі 6 386,85 гривень, відкрито виконавче провадження (а.с.4).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. №61662822 від 27 березня 2020 року ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 638,69 гривень (а.с.5).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. ВП №61662822 від 27 березня 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, окрім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить ОСОБА_1 (а.с.6).

З даних виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. від 14 березня 2020 року, убачається, що стягнення заборгованості проводиться за період 02 лютого 2018 року по 13 лютого 2020 року. Сума заборгованості складає 6 386,85 гривень, з яких 3 608,14 гривень - прострочена заборгованість за сумою, 2 078,71 гривня - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 700,00 гривень - заборгованість по пені та штрафам (а.с.98).

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом(стаття 18 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат", порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України "Про нотаріат").

Частиною першою статті 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку №1172, для одержання виконавчого напису щодо стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документів згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум, витребування майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Разом з тим, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів № 779 та № 780 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів".

У цій справі установлено, що укладений між банком і позивачкою кредитний договір від 12 жовтня 2017 року не був нотаріально посвідчений, отже наявні підстави для визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем №4117 від 14 березня 2020 року.

Інші доводи апеляційної скарги не перевіряються, оскільки зазначене порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків , викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гусакової Оксани Борисівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Кредит», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис , вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем №4117 від 14 березня 2020 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова