Справа № 203/3178/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом органу опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина з 01.07.2020 року перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах з підстав проживання у сім`ї, у якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Батько дитини ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини, належним чином не піклується про дитину, не забезпечує відповідні умови для її проживання, харчування, медичного нагляду. Останнім часом почав зловживати алкоголем, залишає дитину, закриваючи її в квартирі. Залишення дитини на самоті ставить під загрозу життя та здоров`я дитини, яка має певні вади здоров`я та розвитку.

18.07.2022 року працівниками сектору ювенальної превенції ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: АДРЕСА_1 , була виявлена ОСОБА_3 , зовнішньо виснажена, яка має неохайний вигляд, худа, брудна та голодна. Батько дитини ОСОБА_2 перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Відповідно до актів обстеження умов проживання, складених управлінням-службою у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради 21.07.2022 року та 25.07.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , умови для проживання незадовільні, для дитини не створено належних умов для проживання. В квартирі неприємний запах, брудно, павутиння, немитий посуд, відсутня вода та продукти харчування. В квартирі проживають ще два коти, за якими в помешканні не прибирають. У таких умовах дитина, яка має особливості психічного розвитку, залишалась батьком на самоті, у зачиненій квартирі. На час виходу комісії ОСОБА_2 перебував у стані сп`яніння.

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має особливі потреби, має психічне захворювання, потребує особливого догляду з боку батька, який ніяким чином розвитком дитини не займався, дівчинка тривалий час не навчалась, не відвідувала освітні заклади. В продовж 2020-2022 років з ОСОБА_2 неодноразово проводились роз`яснювальні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, забезпечення дитини медичним наглядом, освітніми послугами, приведення умов проживання до відповідних санітарно-гігієнічних норм, регулярного проведення прибирання в квартирі. Але ОСОБА_2 відноситься безвідповідально до своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини.

За сприяння управління-служби у справах дітей ОСОБА_3 була влаштована під час канікул та карантинного періоду у липні 2020 року до КЗО «Першотравенський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр «Берегиня» Дніпропетровської обласної ради», де дитина перебувала цілодобово. Батько дитини навчанню та вихованню дитини достатньої уваги не приділяв, успіхами навчання доньки не цікавився, навідував її один раз на 3-4 тижні після нагадування вчителя, посилаючись на професійну зайнятість. Не забирав дитину додому на вихідні, святкові та канікулярні дні. Адміністрацією закладу робились нагадування ОСОБА_2 щодо обов`язкової щорічної госпіталізації дитини до КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР, але батько ігнорував потреби дитини в обстеженні в стаціонарних умовах. Дитина, яка має вади розвитку, не перебуває під медичним наглядом лікаря-педіатра та лікаря-психіатра, декларація щодо отримання медичних послуг батьком дитини не укладена, що може зашкодити дитині, її стану психічного здоров`я.

Мати дитини, ОСОБА_4 , за усної інформації проживає у м.Херсоні, має вади здоров`я, перебувала на лікування у психіатричній лікарні.

Розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради №166-р від 22.08.2022 року затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача аліменти на користь дитини в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 31.08.2022 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 06.10.2022 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено останню до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та, посилаючись на викладені в позові підстави, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що на теперішній час не в змозі виховувати та утримувати дитини самостійно через життєві обставини.

Заслухавши пояснення учасників та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав-чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 7 ст.7 СК України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.п.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Частиною 1 ст.151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною 1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до правових наслідків згідно зі ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18 (провадження №61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/18 (провадження №61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17 (провадження №61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі №522/21914/14 (провадження №61-8179св19).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останніх батьківських прав, покладено на позивача.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Мати дитини ОСОБА_4 відповідно до пояснень відповідача в суді залишила їх з дитиною та проживає у м.Херсоні.

Згідно долучених позивачем в обгрунтування позовних вимог письмових доказів вбачається, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.07.2020 року перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах з підстав проживання у сім`ї, у якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

18.07.2022 року працівниками сектору ювенальної превенції ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: АДРЕСА_1 , була виявлена ОСОБА_3 , зовнішньо виснажена, яка має неохайний вигляд, худа, брудна та голодна. Батько дитини ОСОБА_2 перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Відповідно до актів обстеження умов проживання, складених управлінням-службою у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради 21.07.2022 року та 25.07.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , умови для проживання незадовільні, для дитини не створено належних умов для проживання. В квартирі неприємний запах, брудно, павутиння, немитий посуд, відсутня вода та продукти харчування. В квартирі проживають ще два коти, за якими в помешканні не прибирають. У таких умовах дитина, яка має особливості психічного розвитку, залишалась батьком на самоті, у зачиненій квартирі. На час виходу комісії ОСОБА_2 перебував у стані сп`яніння.

В продовж 2020-2022 років з ОСОБА_2 неодноразово проводились роз`яснювальні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, забезпечення дитини медичним наглядом, освітніми послугами, приведення умов проживання до відповідних санітарно-гігієнічних норм, регулярного проведення прибирання в квартирі, які ігнорувались відповідачем.

За сприяння управління-служби у справах дітей ОСОБА_3 була влаштована під час канікул та карантинного періоду у липні 2020 року до КЗО «Першотравенський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр «Берегиня» Дніпропетровської обласної ради», де дитина перебувала цілодобово.

Згідно листів вказаного закладу, батько дитини навчанню та вихованню дитини достатньої уваги не приділяв, успіхами навчання доньки не цікавився, навідував її один раз на 3-4 тижні після нагадування вчителя, посилаючись на професійну зайнятість. Не забирав дитину додому на вихідні, святкові та канікулярні дні. Адміністрацією закладу робились нагадування ОСОБА_2 щодо обов`язкової щорічної госпіталізації дитини до КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР, але батько ігнорував потреби дитини в обстеженні в стаціонарних умовах.

Дитина, яка має вади розвитку, не перебуває під медичним наглядом лікаря-педіатра та лікаря-психіатра, декларація щодо отримання медичних послуг батьком дитини не укладена.

Розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради №166-р від 22.08.2022 року затверджено висновок органу опіки та піклування, яким визнано за доцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, викладені в позовній заяві та у висновку органу опіки та піклування обставин, за яких позивач вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає такими, що підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами.

Не забезпечення відповідачем в період спільного проживання з дитиною належних умов для проживання, здобуття нею освіти, не забезпечення належного медичного нагляду та лікування, з урахуванням особливостей дитини та наявних вад здоров`я, свідчить про свідоме та триваюче нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по утриманню, розвитку та вихованню дитину, становить загрозу здоров`ю дитини.

З урахуванням вищенаведеного та ставлення відповідача, який під час розгляду справи не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, суд приходить до висновку про наявність передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України підстав для позбавлення відповідача баткьівських прав та про необхідність задоволенн позову в цій частині.

З огляду на це, враховуючи положення ст.ст.166,180-183,191 СК України, слід також задовольнити і позовні вимоги органу опіки та піклування в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ст.ст.141,142 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7,150,151,152,164,165,166,180-183,191 СК України, ст.ст.8,125 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.4,5,10-13,76-81,141,142,258,259,263-268,430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь та утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ), аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 серпня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття, з перерахуванням аліментів на особистий рахунок малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відділенні Державного ощадного банку України.

Зобов`язати державний заклад, в який буде влаштовано малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом місяця з дня набрання даним рішенням суду законної сили, відкрити на ім`я дитини особистий рахунок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26 жовтня 2022 року.

Суддя С.Ю.Казак