ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/901/22 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

Федченко О.Є. та представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2022 року (постановлену суддею Ромазан В.В., дата складення повного тексту не зазначена) у цивільній справі №607/10507/22 за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0141 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :12:013:0096, зареєстрована за ОСОБА_1 , з індексним номером 43734158, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Заява обґрунтовувались тим, що ОСОБА_2 має намір звернутися в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання недійним нотаріально-посвідченого 16 березня 2021 року договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0141 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:013:0096, укладеного між продавцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; визнання недійсним нотаріально-посвідченого договору від 01 вересня 2021 року купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 43734158, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, прийняте 01.09.2021 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т. про реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_1 ; визнання за ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку.

Позовні вимоги буде обґрунтовувати тим, що 16 листопада 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено нотаріально-посвідчений договір дарування за реєстровим номером 4360, згідно якого ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 3/4 частки належних йому 29/50 часток будинковолодіння в складі двох житлових будинків під літерою «А» та під літерою «Б» з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться під номером АДРЕСА_1 , загальна площа будинковолодіння 113,6 кв.м. Згідно інформації з Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 0,0414 га кадастровий номер :12:010:059 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2 . Рішенням Тернопільської міської ради №4/9/45 від 16 червня 2016 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0230 га з передачею земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язано ОСОБА_2 в шестимісячний термін подати на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Рішенням Тернопільської міської ради №7/33/110 від 05 квітня 2019 року рішення міської ради від 16 червня 2016 року №7/9/45 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0230 га за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 визнано таким, що втратило чинність. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі №500/1977/19 зазначене рішення Тернопільської міської ради №7/33/110 від 05 квітня 2019 року скасовано. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 21/50 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору дарування. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії В1 №665812 ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 19 червня 2002 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 228 кв.м., яка розташована на території АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. 24.07.2019 року рішенням Тернопільської міської ради №7/36/22 надано дозвіл ОСОБА_3 для розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0157 га безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 . 13 березня 2020 року рішенням Тернопільської міської ради №7/47/91 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 » затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0141 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , припинено ОСОБА_5 право користування земельною ділянкою площею 0,0141 га за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи письмову згоду землекористувача; передано ОСОБА_3 безоплатно у власність земельну ділянку (кадастровий номер :12:013:0096) площею 0,0141 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 лютого 2022 року у справі №607/18157/20 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення Тернопільської міської ради №7/47/91 від 13 березня 2020 року, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, яким скасовано рішення Тернопільської міської ради від 13.03.3020 року№7/47/91 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0141 га за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 » для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 52102222 прийняте 29 квітня 2020 року приватним нотаріусом щодо реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. 01 серпня 2022 року рішенням державного реєстратора відмовлено ОСОБА_2 у скасуванні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 5212222, з тих підстав, що вказана земельна ділянка зареєстрована за новим набувачем ОСОБА_1 . Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спірна земельна ділянка згідно договору купівлі-продажу від 01 вересня 2021 року площею 0,01141 га, розміщена за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий номер :12:013:0096 зареєстрована та належить на праві власності ОСОБА_1 .

Підставність застосування заходів забезпечення позову ОСОБА_2 мотивувала тим, що у випадку невжиття запропонованих заходів забезпечення позову є не лише реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, але й те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Неодноразовий продаж спірної земельної ділянки, а також триваючі неправомірні дії сторони відповідачів, які знають про неправомірність набуття ОСОБА_3 зазначеної земельної ділянки вказує на те, що відповідачі намагаються уникнути майнової відповідальності, тому й відчужують неодноразово спірну земельну ділянку.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2022 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково - заборонено ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), загальною площею 0,0141 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка зареєстрована 01 вересня 2021 року за на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 5864, виданий 01 вересня 2021 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т., до прийняття рішення у даній справі та набрання ним законної сили.

В апеляційній скарзі представник апелянта просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у її задоволенні.

Вважає ухвалу такою, що постановлена із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що всупереч вимог ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову ОСОБА_2 не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення та у ній не вказано ціни позову, про забезпечення якого вона просить.

Вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 щодо наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в разі не забезпечення позову, а також, що не вжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення її порушених прав або інтересів, оскільки такі не підтверджуються жодними доказами.

Вказує про неврахування судом першої інстанції того, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем як земельної ділянки, яку ОСОБА_2 вважає своєю, так і нерухомого майна, що на ній розташоване.

Вважає, що продажі вказаної земельної ділянки жодним чином не свідчать про ризик невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_2 .

Звертає увагу, що між купівлею вказаної земельної ділянки ОСОБА_4 та продажем її апелянту пройшло майже пів року, що свідчить про те, що правочини не вчинялись з метою унеможливлення повернення земельної ділянки ОСОБА_2 .

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Звертає увагу на те, що в даному випадку, в контексті вимог ст.ст. 150, 154 ЦПК України реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком. Вказує, що в супереч доводів апеляційної скарги в позовній заяві вказано ціну позову 49450 грн. Заперечує твердження представника апелянта про добросовісність набуття ОСОБА_1 земельної ділянки, оскільки вважає, що має місце недобросовісність набуття попередніми власниками, що підтверджується постановою Тернопільського апеляційного суду у справі №607/18157/20. Посилається на те, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 знаючи про судові справи та судові рішення вчиняли дії щодо відчуження один одному спірної земельної ділянки. На її думку вжиті судом заходи забезпечення є співмірними із заявленими позовними вимогами.

В судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги з мотивів викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник просили відхилити апеляційну скаргу з мотивів викладених у ній, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільської міської ради №4/9/45 від 16 червня 2016 року, ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0230 га з передачею безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язано ОСОБА_2 в шестимісячний термін подати на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Рішенням Тернопільської міської ради №7/33/110 від 05 квітня 2019 року рішення міської ради від 16 червня 2016 року №7/9/45 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0230 га за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 визнано таким, що втратило чинність.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі №500/1977/19 рішення Тернопільської міської ради №7/33/110 від 05 квітня 2019року скасовано.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 лютого 2022 року у справі №607/18157/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Тернопільської міської ради №7/47/91 від 13 березня 2020 року «Про затвердження ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0141 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 », визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 52102222, прийняте 29 квітня 2020 року приватним нотаріусом Олексишин М.Ю. щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0141 га, кадастровий номер :12:013:0096 за ОСОБА_3 позов ОСОБА_2 задоволено та скасовано рішення Тернопільської міської ради від 13 березня 2020 року №7/47/91 визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 52102222.

01 серпня 2022 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно відмовлено у скасуванні запису про право власності розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101, з підстав наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно відповідно до інформації Державного реєстру прав на даний час право власності на земельну ділянку площею 0,0141 га, кадастровий номер :12:013:0096 зареєстровано за новим правонабувачем.

Із поданої заявником Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 серпня 2022 року, земельна ділянка кадастровий номер :12:013:0096, площею 0,0141 га по АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1 . Підставою для проведення державної реєстрації слугував договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер 5864, виданий 01 вересня 2021 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовніром І.Т.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про задоволення позову в майбутньому, оскільки особа, яка отримає статус учасника справи ОСОБА_1 може відчужити зазначене спірне нерухоме майно, між сторонами існує спір щодо права власності на нього і зазначені заходи забезпечення позову є співрозмірними та відповідають позовним вимогам, які має намір заявити ОСОБА_2 .

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

За ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Апеляційним розглядом встановлено, що 18 серпня 2022 року ОСОБА_6 звернулась в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельних ділянок, скасування запису про державну реєстрацію прав, визнання права постійного користування, витребування майна з чужого володіння (справа №607/10856/22).

Ухвалою Тернопільского міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2022 року у вищезазначеній справі відрито провадження.

Предметом спору за позовними вимогами ОСОБА_2 є визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0141 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :12:013:0096, скасування запису про державну реєстрацію прав на цю ділянку, визнання права постійного користування цією земельною ділянкою, витребування майна з чужого володіння.

Колегія суддів приходить до переконання, що вжиті заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Правильним є й висновок суду про те, що невжиття вказаного заходу забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити у разі задоволення позовних вимог поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких позивач звернулась до суду, призвести до зміни власника спірного майна та вплинути на виконання цього рішення.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які зводяться до безпідставності позову та недобросовісності набуття ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, оскільки вони стосуються вирішення спору по суті.

Доводи представника апелянта щодо відсутності інформації про ціну позову спростовуються копією ухвали про відкриття провадження від 23 вересня 2022 року у справі №607/10856/22, з якої вбачається факт зазначення позивачем ціни позову у розмірі 49 452 грн. Ціна земельної ділянки за матеріалами справи зазначена в договорі купівлі-продажу від 16 березня 2021 року - 49 452 грн., який було долучено ОСОБА_2 до заяви про забезпечення позову.

Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам статті 151 ЦПК України, зокрема про відсутність пропозиції позивача щодо зустрічного забезпечення, апеляційний суд зазначає наступне.

Зустрічне забезпечення - по суті це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків та має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути внаслідок застосування судом забезпечувальних заходів. Згідно з частиною першою статті 154 ЦПК України метою цього інституту є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

За приписами частини шостої статті 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Таким чином, клопотання про зустрічне забезпечення може бути подане та вирішене судом після застосування судом заходів забезпечення позову та за клопотанням іншої сторони.

Відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не вирішення судом питання зустрічного забезпечення у спірному випадку не є підставою для скасування ухвали суду про забезпечення позову, оскільки не позбавляє права обтяженої сторони звернутися з клопотанням про таке зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2022 року.

Головуюча: Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Хома М.В.