Справа № 723/1310/22
Провадження № 2/723/1909/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області, в складі:

головуючого судді Бужори В.Т.,

при секретарі Чокан Д.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (заповіту),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (заповіту). У позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем свого проживання в с.Снячів Сторожинецького р-ну Чернівецької обл.померла мати Позивача - ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, тобто, згідно вказаної норми права позивач є спадкоємцем першої черги на спадкування майна, яке відкрилося після смерті матері позивача - ОСОБА_7 .

Із довідки нотаріуса позивач дізнався про наявність заповіту від 07.05.2018р., яким мати ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,175 га, яка зазначена у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого 27.04.2018р., кадастровий номер : :01:001:0336, яка знаходиться на території Снячівської сільської ради Сторожинецького р-ну Чернівецької обл., заповіла гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,175 га, яка зазначена у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого 27.04.2018р.; кадастровий номер :01:001:0337, яка знаходиться на території Снячівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, заповіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вважає заповіт ОСОБА_7 від 07.05.2018р., реєстровий № 190, яким вона зробила розпорядження на випадок своєї смерті і заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,175 га, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та яким заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,175 га, яка знаходиться на території Снячівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької обл., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який посвідчений ОСОБА_8 , секретарем виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької обл. нікчемним, як такий, що складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення ч. 1 ст. 1257 ЦК України. Так, на спірному заповіті, в порушення вимог чинного законодавства, у графі «підпис» відсутні власноручно написані заповідачкою застереження про те, що: «заповіт записаний з її (заповідачки) слів вірно, його зміст їй зрозумілий та відповідає її волі та те, що до підписання заповіту цей заповіт у голос прочитано заповідачкою», а також на спірному заповіті відсутні повне прізвище ім`я та по батькові заповідачки (спадкодавця), яке було б написано заповідачкою власноручно.

Відсутність вищевказаного власноручно написаного письмового застереження заповідачки (спадкодавця) про прочитання заповіту вголос до його підписання та того, що заповіт записано з її слів вірно та його зміст відповідає її волі, а також відсутність особисто вчиненого (написаного власноручно) заповідачкою повного прізвища, ім`я та по батькові на спірному заповіті у графі «підпис», саме перед її особистим підписом, - свідчить про те, що заповіт вчинено з грубим порушенням вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України, а також враховуючи наявне порушення закону щодо вимог до форми та посвідчення заповіту (ч. 1 ст. 1257 ЦК України) робить цей заповіт нікчемним.

Позивач просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - заповіту ОСОБА_7 від 07.05.2018р., який посвідчено Цуркан М.І. секретарем Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області 07 травня 2018р., реєстровий № 190, яким ОСОБА_7 зробила розпорядження на випадок своєї смерті і заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,175 га, яка зазначена у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого 27.04.2018р., кадастровий номер : :01:001:0336, яка знаходиться на території Снячівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької обл., гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також цим заповітом заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,175 га, яка зазначена у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності виданого 27.04.2018р., кадастровий номер : :01:001:0337, яка знаходиться на території Снячівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької обл., гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який посвідчений ОСОБА_8 , секретарем виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької обл., а саме: позбавити права на спадкування за заповітом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та позбавити права на спадкування за заповітом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за позивачем ОСОБА_1 , Р, сином ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право на спадкування земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,175 га, яка зазначена у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію

права власності виданого 27.04.2018р., кадастровий номер : :01:001:0336, яка

знаходиться на території Снячівської сільської ради Сторожинецького районуну Чернівецької області та визнати право на спадкування земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,175 га, яка зазначена у Витязі з

Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності

виданого 27.04.2018р., кадастровий номер : :01:001:0337, яка знаходиться на території Снячівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області за законом як спадкоємцем першої черги.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_9 - ОСОБА_3 у судовому засіданні відносно заявлених вимог заперечував. Підтримав викладені у відзиві на позов твердження.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_4 у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечувала.

Заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину ОСОБА_1 посилається на те, що секретарем Великокучурівської сільської Ради при посвідченні заповіту ОСОБА_7 від 07 травня 2018 року, яким вона заповіла земельні ділянки відповідачам, допущено порушення вимог закону щодо форми посвідчення (ч. 1 ст.1257 ЦК України), зокрема в спірному заповіті в графі «підпис відсутні власноручно написані заповідачкою застереження - «заповіт записаний з її слів вірно, його зміст їй зрозумілий та відповідає її волі та те, що до підписання заповіту в вголос прочитаний заповідачем, а також відсутнє повне прізвище, ім`я, по-батькові заповідача, яке було би написано нею власноручно. Відсутність власноручно написаного письмового застереження заповідачки про прочитання заповіту в голос до його підписання, того, що заповіт записано з її слів вірно та його зміст відповідає її волі, також особисто вчиненого заповідачкою повного прізвища, імені та по-батькові в спірному заповіті перед її особистим підписом, на думку позивача, свідчить про те, щі заповіт вчинено з грубим порушення вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України, а враховуючи наявні порушення Закону щодо вимог до форми та посвідчення заповіту робить цей заповіт нікчемним. Натомість в графі «підпис» міститься відмітка, яка є нечитабельною, що унеможливлює зробити висновок хто саме підписав заповіт.

При посвідченні заповіту ОСОБА_7 посадовою особою органу місцевого самоврядування буде дотримано вимог ст. 1233, ч. 1 ст. 1235, ст. 1247, ч.2 ст.1248, ст.1251 Цивільного Кодексу України, а також п. 1.4 розділу 3 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом МЮ України 11 листопаді 2011 року №3306/5.

Не може вважатися нікчемним заповіт через відсутність в графі «Підпис» власноручно зазначення заповідачем свого прізвища, імені, по-батькові, оскільки положеннями Цивільного Кодексу України, Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування не передбачено таких вимог.

Свою позицію щодо дійсності заповіту, як одностороннього правочину, зокрема форми і порядку його посвідчення висловила КЦС Верховного Суду по справі № 272/583/19 від 30 квітня 2021 року.

В даній цивільній справі, що була предметом розгляду колегії, позовні вимоги було вмотивовано тим, що посвідчувальний напис на заповіті не відповідає вимогам, чинним на момент посвідчення заповіту, а саме відсутній напис: «заповіт записаний мною, нотаріусом, зі слів - прізвище, ім`я, по-батькові заповідача. Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем - прізвище, ім`я, по батькові заповідача. Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем - прізвище, ім`я, по-батькові заповідача і власноручно підписаний ним у моїй присутності». Натомість в тексті посвідчувального заповіту присутні такі слова: «на прохання заповідача заповіт з її слів набрано на комп`ютері».

Судом першої інстанції у задоволенні позову було відмовлено. З таким рішенням погодився і апеляційний суд.

Приймаючи таке рішення суди послались на те, що недотримання встановленої законом форми посвідчувального напису в момент посвідчення заповіту є порушенням правил діловодства, проте не є правовою підставою для визнання незаконною вказаної нотаріальної дії, оскільки ці обставини не спростовують волевиявлення заповідача та не свідчать про порушення вимог щодо форми і порядку посвідчення заповіту, що встановлено судовими рішеннями.

У цій же справі № 272/583/19 від 30 квітня 2021 року колегія цивільних справ ВС висловила позицію про те, що заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з істотним порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати його складання тощо.

Отже, у суд дійшов до висновку, що не зазначення заповідачем ОСОБА_7 перед підписом про те, що нею заповіт прочитаний уголос до його підписання, не зазначення заповідачем повного прізвища, імені, по-батькові не дає підстави вважати його нікчемним, оскільки про це, зазначено у посвідчувальному написі секретаря виконкому сільської ради від 07 травня 2018 року.

Такий висновок суду буде узгоджуватись з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у Постанові від 21 жовтня 2020 року по справі № 495/6646/16-ц, де зазначено, що відсутність рукописного запису в заповіті про те, що заповіт прочитаний та складений зі слів заповідача, не дає підстав для визнання такого заповіту нікчемним, оскільки вказана інформація відображена у посвідчувальному написі.

Покійна ОСОБА_7 неодноразово висловлювалася про складення заповіту на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Таке рішення відповідало її внутрішній волі, оскільки вони є її внуками і не залишили її на самоті зі старістю, а надавали необхідну допомогу, в тому числі матеріальну на лікування. Про зазначене свідчить копія заповіту від 04 червня 2013 року за змістом якого ОСОБА_7 також заповідала цю ж земельну ділянку, яку пізніше поділила на дві частини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Як зазначив Пленум ВС України в своїй Постанові №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.16) заповідач має право призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 окрім того посилається на ту обставину, що зміст заповіту ОСОБА_7 не відповідає змісту Практичного посібника «Вчинення посадовими особами органів місцевого самоврядування нотаріальних дій та дій, що прирівнюються до нотаріальних», який схвалено нотаріальною Палатою МЮ 14 червня 2019 року. Даний посібник не є нормативно-правовим актом, а складений для надання практичної допомоги працівникам органів місцевого самоврядування.

Водночас слід відмітити, що КЦС ВС в цивільній справі № 397/1396/19 від 12 січня 2021 року зазначив, що вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним зазначено у ст. 1257 ЦК України. В цій же постанові суд зазначив, що технічні помилки (описки) в заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення, якщо судом встановлено, що волевиявлення заповідача було вільним та відповідало його волі.

Про те, що волевиявлення заповідача було вільним та відповідало її волі свідчить попередньо складений нею 04 червня 2013 року заповіт, яким вона також заповідала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цю ж земельну ділянку.

Покійна ОСОБА_7 вільно розпорядилася своїм майном на випадок своєї смерті і це відповідало її волі. Як вбачається із копії заповіту, особу заповідача було встановлено за паспортом із зазначенням в заповіті реєстраційного номеру платника податків, підписаний особисто заповідачем, зазначено місце складання заповіту, вказано дату і місце його посвідчення, посвідчений уповноваженою на те особою, яка перевірила дієздатність заповідача і з`ясувала її дійсну волю щодо розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 16, 1216, 1223, 1268 ЦК України, ст.ст. ст. 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (заповіту) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21 жовтня 2022 року.

Суддя: