Справа №345/1703/22
Провадження № 2/345/670/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2022 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення позикових коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. 07.08.2020 року відповідачка ОСОБА_2 позичила у позивача 2000,00 доларів США з умовою сплати 4 процентів, щомісячно, та строком повернення позики 07.08.2021року. Гарантом повернення позики в разі форс-мажорних обставин зазначено ОСОБА_3 , який своїм підписом підтвердив свою згоду на повернення грошей в борговій розписці.

Після спливу строку повернення позики відповідачі кошти не повернули. Відносини за договором позики врегульовано ст.ст. 625, 1046-1050 ЦК України, за якими укладення з моменту передання грошей договору позики підтверджує розписка позичальника з умовами договору, а в разі неповернення своєчасно позики позичальник на вимогу позикодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 правомірно користувалася грошима позики до встановленої дати повернення позики, проценти за користування грошима протягом року (48% річних) склали 960 доларів США. На дату повернення позики сума грошей до повернення склала 2960 доларів США. За встановленим Національним банком України курсом валют, станом на 07.08.2021 року, ця сума дорівнювала 79740,92 грн. Знецінення грошей через інфляційні процеси в економіці за період неправомірного користування склало 14114,14 грн. 3% річних за період неправомірного користування грішми становлять 2169,39 грн. Загалом сума боргу складає 96024,45грн. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути солідарно з відповідачів 79740,92грн. основного боргу, 14114,14грн. інфляційних втрат та 2169,39 грн. 3% річних, а також судові витрати.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 07.07.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної з додатками відповідачі отримали 20.07.2022 року. Проте у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачами не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідачі не скористалися, а тому, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов підставним та таким, що підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 08.08.2020року відповідачка ОСОБА_2 отримала від позивача ОСОБА_1 позику в сумі 2000,00 доларів США, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 4, 11).

В постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа № 6-63 цс 13), зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Як вбачається зі змісту розписки, ОСОБА_2 зобов`язалася повернути борг в строк до 07.08.2021 року.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Оригінал розписки, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 11), свідчить про те, відповідачка ОСОБА_2 борг згідно розписки не повернула.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

З тексту розписки вбачається, що розмір процентів за користування позикою становить 4,0% в місяць. Отже, за період з 07.06.2020 року по 07.06.2021 року (період правомірного користування позикою) розмір процентів становить 960 доларів США (2000,00 доларів США *0,04*12місяців).

Отже, на дату повернення позики сума грошей до повернення склала 2960 доларів США.

При постановленні рішення про стягнення суми коштів, необхідно визначити у якій валюті має виконуватися зобов`язання, у разі якщо у позику передавалася іноземна валюта та правову природу і валюти процентів за користування чужими коштами.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Позивач просить стягнути суму позики та процентів в національній валюті, в грошовому еквіваленті за встановленим Національним банком України курсом валют, станом на 07.08.2021 року, тобто у розмірі 79740,92 грн. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Отже, виходячи із заявлених вимог, враховуючи, що відповідачем ОСОБА_2 не виконано зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати процентів у встановлений строк, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 79740,92 грн. основного боргу.

Крім того, згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

3% річних за період 08.08.2021 року 04.07.2022 року становить 2169,39грн.: 79740,92 грн. *331 день *3: 100 : 365 днів.

Водночас щодо вимог про стягнення інфляційних втрат, суд звертає увагу, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Таким чином, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Оскільки предметом грошового зобов`язання за вказаною розпискою є грошові кошти, визначені у доларах США, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат внаслідок несвоєчасного повернення позики відсутні.

Щодо вимог до відповідача ОСОБА_3 , як гаранта повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України гарантія є одним із видів забезпечення виконання зобов`язань. В даному випадку інтерес кредитора гарантується шляхом залучення до основного зобов`язання, яке існує між кредитором та боржником, третьої особи - гаранта.

Поняття гарантії визначено у ст. 560 ЦК України, де вказано, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Як випливає із визначення гарантії, для цього способу забезпечення характерний спеціальний суб`єктний склад: принципал, яким є боржник за основним зобов`язанням, бенефіціар, яким є кредитор за основним зобов`язанням, та гарант. Якщо принципал та бенефіціар - це будь-які учасники цивільних правовідносин, то гарантами можуть виступати лише фінансові установи. Відтак законодавець чітко виділяє коло суб`єктів, що можуть виступати гарантом та виключає можливість фізичної особи виступати в якості гаранта перед кредитором.

Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог до відповідача ОСОБА_3 , оскільки гарантія була надана фізичною особою, що суперечить діючому законодавству України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 79740,92 грн. основного боргу, а також 2169,39 грн. 3% річних.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 слід також стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (а.с.3).

На підставі викладеного, ст.ст.536, 625, 1046,1047, 1048, 1049, 1051 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 79740,92 грн. основного боргу, 2169,39 грн. 3% річних, а також 847,00 грн. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 31.10.2022 року.

Суддя