Справа № 689/2104/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року смт. Ярмолинці

Суддя Ярмолинецького районного суду Хмельницької області Кульбаба А.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лозінського М.В., про забезпечення позову,

встановив:

28 жовтня 2022 року представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій з метою забезпечення виконання рішення суду просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом оспорюваних правочинів, а саме: на земельну ділянку площею 0, 1757 га, к.н. :01:001:0026, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та нежитлове приміщення продуктового магазину, які знаходяться в АДРЕСА_1 , а також встановлення заборони відповідачам чи іншим особам вчиняти дії по користуванню вказаною земельною ділянкою та зазначеним нежитловим приміщенням.

В заяві зазначив, що предметом позову ОСОБА_1 є визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , від 4 лютого 2021 року. На даний час відповідачі разом із членами своєї родини використовують земельну ділянку та нежитлове приміщення, які є предметом оспорюваних правочинів. Також відповідачами вчиняються дії, пов`язані із відокремленням спірної земельної ділянки та житлового приміщення, шляхом підготовки конструкцій для встановлення паркану по усьому периметру земельної ділянки. Вказані дії відповідачів в подальшому за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову, можуть призвести до виникнення іншого спору щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та нежитловою будівлею. Після звернення позивача до суду із цим позовом у відповідачів може виникнути намір відчуження земельної ділянки та нежитлового приміщення на користь третіх осіб, що в подальшому може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали, додані до заяви, суддя приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Суддею встановлено, що 28 жовтня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідачів приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Папка Т.В., третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та нежитлового приміщення.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суддею встановлено, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також поновленню порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Твердження заявника про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки існує потенційна можливість власника земельної ділянки та нежитлового приміщення здійснювати будь-які дії з метою відчуження цього майна на користь третіх осіб, нічим не обґрунтовані.

Доводи представника позивача про те, що відповідачами також вчиняються дії, пов`язані із відокремленням спірної земельної ділянки та житлового приміщення шляхом підготовки конструкцій для встановлення паркану по усьому периметру земельної ділянки, нічим не підтверджені.

Тобто, позивач не надав суду достатніх доказів, які б свідчили про те, що внаслідок незабезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна та встановлення заборони відповідачам чи іншим особам вчиняти дії по користуванню цим майном, це призведе до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суддею встановлено, що встановлення заборони відповідачам чи іншим особам вчиняти дії по користуванню вказаною земельною ділянкою та зазначеним нежитловим приміщенням до прийняття рішення у даній справі порушить права відповідачів щодо вільного користування своїм майном (спірною земельною ділянкою та нежитловим приміщенням), що передбачені статтею 41 Конституції України (право приватної власності є непорушним), а також статтею 319 Цивільного кодексу України (власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд).

Отже, суд приходить до переконання, що зазначені види забезпечення позову не є співмірними і не відповідають змісту заявлених позовних вимог.

Таким чином, звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про задоволення позовних вимог.

Отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Кульбаба