Житомирський апеляційний суд
Справа №289/2111/17 Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л. І.
Категорія 2 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 289/2111/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пилипця Антона Юрійовича, на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Лівочки Л.І.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить автомобіль FIAT SCUDO, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 31 травня 2016 року між ним та ОСОБА_2 укладений попередній договір, за умовами якого вони зобов`язувались у строк до 30 липня 2017 року укласти договір купівлі вказаного автомобіля за ціною 6000 доларів США. У день укладення попереднього договору відповідач передав йому аванс у розмірі 10000 грн., що є еквівалентним 400 дол. США. Решту коштів відповідач зобов`язувався сплачувати щомісячними платежами, у сумі, яка є еквівалентною 400 дол. США, починаючи з 30 червня 2016 року.

Позивач також вказує, що передав відповідачеві вказаний автомобіль разом із ключами та свідоцтвом про право власності на цей ТЗ.

Однак, в порушення умов договору відповідач не сплачував кошти, відмовився укладати договір купівлі-продажу та не повернув вказаний автомобіль.

Відмову повернути автомобіль відповідач обґрунтовує тим, що цим транспортним засобом неправомірно заволодів ОСОБА_3 , який вчинив ДТП. Внаслідок цього автомобіль FIAT SCUDO, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував на штрафмайданчику в с. Мостище, Макарівського району Київської області.

Проте, своїм листом від 11 квітня 2019 року ДП « Інформ-Ресурси» МВС України повідомило про відсутність спеціальних майданчиків тимчасового зберігання транспортних засобів.

Отже, на даний час місце знаходження цього транспортного засобу не відоме.

Умовами попереднього договору передбачено, що у разі односторонньої відмови відповідача від укладення договору купівлі-продажу він зобов`язаний сплатити йому подвійну суму авансу.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути із ОСОБА_2 на свою користь вартість транспортного засобу в розмірі 158978 грн. 40 коп., 10000 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди ( аванс), а також три відсотки річних у розмірі 3842 грн. 37 коп.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач не виконав умови попереднього договору та саме з його вини договір купівлі-продажу автомобіля не був укладений. Вказаний автомобіль перебував у його володінні й він зобов`язаний був забезпечити його належну експлуатацію. Проте, 1 червня 2016 року ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи цим транспортним засобом, вчинив ДТП.

Отже, відповідач повинен нести цивільно-правову відповідальність та відшкодувати йому збитки, а також виконати умови попереднього договору.

Звертає увагу суду на ту обставину, що суд долучив до матеріалів справи відзив на позов, який подано з порушенням строку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач в судовому засіданні не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачеві на праві приватної власності належить автомобіль FIAT SCUDO, вантажний фургон малотонажний-В, 2001 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

31 травня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладений попередній договір, згідно з яким сторони зобов`язувалися у майбутньому, а саме: тридцятого липня 2017 року, о 12 год., у приміщенні офісу нотаріуса Осипенка Д.О., за адресою: АДРЕСА_1 , укласти договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу.

Пунктом 3 попереднього договору передбачено, що ціна вказаного автомобіля становить 6000 доларів США. Розрахунки за цим договором здійснюються у гривні за курсом НБУ, встановленим на день розрахунку. На день укладення цього договору ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 10000 грн., що є еквівалентом 400 дол. США. Факт передачі цієї суми підтверджується підписанням даного договору. Зазначена сума розцінюється сторонами як аванс. Решту ціни транспортного засобу еквівалент 5600 дол. США, покупець зобов`язаний сплачувати продавцеві щомісячно, в останній день місяця, починаючи з 30 червня 2016 року, у розмірі 400 дол. США. При цьому оплата здійснюється у гривні за курсом НБУ на день розрахунку. На підтвердження отримання грошових коштів продавець видає покупцеві розписку в простій письмовій формі.

Умовами попереднього договору передбачено, що продавець зобов`язаний у день підписання цієї угоди передати покупцеві вказаний транспортний засіб та ключі від нього.

Згідно з пунктом 10.2 попереднього договору у разі односторонньої відмови покупця від укладення основного договору, неприбуття для укладення основного договору та за наявності інших обставин, внаслідок яких основний договір не буде укладений з його вини, подвійна сума авансу, переданого покупцем продавцеві, залишається у продавця, як відшкодування матеріальних збитків. Всі інші сплачені покупцем платежі повертаються продавцем покупцеві протягом десяти днів з дня вимоги. При цьому, покупець зобов`язаний повернути продавцеві транспортний засіб та ключі від нього протягом трьох днів з дати укладення основного договору.

Попередній договором також передбачено, що ризик випадкового знищення транспортного засобу покладається на покупця, який здійснює експлуатацію цього транспортного засобу.

Як встановлено судом, основний договір між сторонами не був укладений.

Матеріали справи також свідчать, що автомобіль FIAT SCUDO, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував у володінні ОСОБА_3 , який 1 червня 2016 року, керуючи цим транспортним засобом, вчинив ДТП. За даним фактом СВ Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області відкрито кримінальне провадження.

Під час здійснення досудового розслідування у межах цього кримінального провадження ОСОБА_3 пояснив, що мав намір придбати вказаний транспортний засіб для здійснення підприємницької діяльності. Оскільки він передав свій паспорт знайомому, у якого взяв у позику кошти, він не мав можливості укласти із ОСОБА_1 попередній договір купівлі-продажу цього автомобіля. З огляду на цю обставину, він попросив свого друга ОСОБА_2 підписати попередній договір від свого імені ( том 2, а.с. 64-65).

На звернення позивача листом від 29 жовтня 2018 року слідчий Святошинського управління поліції ГУНП у м. Києві Довбаш Д.А. повідомив, що вказаний автомобіль поміщено на майданчик тимчасового тримання, який знаходиться в Київській області, Макарівського району, с. Мостище.

На запит слідчого Управління поліції Святошинського УП ГУНП у місті Києві заступник голови ліквідаційної комісії ДП МВС України « Інформ-Ресурс» повідомив, що спеціальні майданчики для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на території Макарівського району Київської області відсутні.

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_2 4 червня 2016 року звернувся до Святошинського УП ГУНП у м. Києві із заявою з приводу самовільного заволодіння ОСОБА_3 вказаним автомобілем. За цією заявою порушено кримінальне провадження, яке 16 березня 2020 року закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача вартості вказаного транспортного засобу, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що вказаний автомобіль не знищений, ОСОБА_2 не є його власником та не має доступу до нього. Окрім того, матеріали справи не містять доказів вартості зазначеного транспортного засобу після ДТП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Так, відповідно до положень статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку ( у певний термін) укласти договір в майбутньому ( основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку ( терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена,- у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку ( у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про її укладення.

Отже, у випадку ухилення від укладення основного договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення цієї угоди, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані збитки.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, право власності на вказаний автомобіль зареєстроване за позивачем. У зв`язку із здійсненням досудового розслідування в межах кримінального провадження зазначений транспортний засіб був вилучений працівниками поліції на поміщений на майданчик тимчасового зберігання. Докази вартості пошкодженого автомобіля, а також його знищення внаслідок ДТП, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача вартості цього транспортного засобу у розмірі 158978 грн. 40 коп.

Однак, ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити позивачеві 10000 грн. у відповідності до положень пункту 10.2 попереднього договору.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 , уклавши попередній договір купівлі-продажу автомобіля FIAT SCUDO, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у подальшому добровільно передав його у володіння ОСОБА_3 . Суду не надано доказів того, що останній неправомірно заволодів цим транспортним засобом, оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 закрите у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Отже, вказані обставини свідчать про те, що відповідач необґрунтовано ухилився від укладення основного договору, у зв`язку з чим зобов`язаний нести цивільно-правову відповідальність, передбачену попереднім договором.

При укладенні попереднього договору сторони, врахувавши принцип свободи договору, погодили, що у разі ухилення покупця від укладення договору купівлі-продажу, подвійна сума авансу залишається у позивача.

Таким чином, у спірних правовідносинах сторони у попередньому договорі врегулювали правові наслідки порушення зобов`язання.

Враховуючи вищезазначене, рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 10000 грн. слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення,- про задоволення даних позовних вимог.

Умовами попереднього договору передбачено, що у разі неукладення основного договору з вини покупця продавець зобов`язаний повернути йому всі сплачені за цим договором кошти, які покупець зобов`язаний був вносити щомісячно в рахунок оплати за вказаний автомобіль. Оскільки основний договір не був укладений, вимоги про стягнення 3 % річних за неналежне виконання відповідачем умов попереднього договору стосовно щомісячної сплати чергових платежів в рахунок вартості автомобіля, не підлягають до задоволення.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пилипця Антона Юрійовича, задовольнити частково.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 10000 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10000 грн. та 254,71 грн. судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: