справа № 631/48/22
провадження № 2-н/631/124/22
Нововодолазький районний суд Харківської області
С У Д О В И Й Н А К А З
25 жовтня 2022 року селище міського типу Нова Водолага
Приписами частини 3 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Наказне провадження це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено у розділі ІІ Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.
У частині 5 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.
На виконання зазначених вимог законодавства, судом було здійснено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС УДМС України в Харківській області надано відповідь, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому суд ураховує, що положеннями статті 162 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
При цьому, вжите у наведеній статті словосполучення «за загальними правилами підсудності» треба розуміти як право заявника у випадках, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду із заявою із застосуванням правил статтей 27, 28 та 30 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки «загальні правила підсудності» не слід ототожнювати із «загальною підсудністю», що визначена у статті 27 Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з частиною 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Разом із тим, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини(частина 1 статті 30 Цивільного процесуального кодексу України).
Вказана стаття визначає правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді. До таких справ не можуть застосовуватися правила загальної та альтернативної підсудності.
Тобто, виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову (заяви про видачу судового наказу) інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності.
Відповідно до частини 1 статті 181 Цивільного процесуального кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
В даній постанові також Верховним Судом зазначено, що квартира, за якою виникла заборгованість по оплаті за вказані послуги, знаходиться в межах територіальної юрисдикції Дзержинського районного суду міста Харкова. Посилання судів попередніх інстанцій на те, що адреса реєстрації місця проживання відповідачів знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Дзержинського районного суду міста Харкова, як на підставу повернення позовної заяви є необґрунтованими, оскільки у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.
Крім того, у пункті 7.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20) вказано, що за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.
У зв`язку з цим, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном (пункт 7.23. вищевказаної постанови).
Так відповідно до повідомлення старости Просянського старостинського округу № 8 Нововодолазької селищної ради Харківської області від 26 серпня 2022 року № 24-29/57, яке надійшло на адресу суду 25 жовтня 2022 року та зареєстроване за вхідним № 3116/22-вх, згідно погосподарської книги № 6 Просянського старостинського округу № 8 на 2021 2025 роки, власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 .
Тобто, в даному випадку нерухоме майно з приводу якого подано заяву про видачу судового наказу, знаходиться у селі Просяне, Харківського (колишнього Нововодолазького) району Харківської області, яке територіально належить до підсудності Нововодолазького районного суду Харківської області.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами (стаття 67 Житлового кодексу України).
Приписами статті 68 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Аналогічні приписи містяться також у пункті 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в якому передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг надає споживачу ОСОБА_1 послуги з постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_2 .
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статтей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, та є однаковими для всіх споживачів.
Абзацом 5 пункту 13 розділу ХVII Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника та/або факт споживання електричної енергії.
У відповідності до пункту 13 «Перехідні положення» зазначеного Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.
Пунктом 6.2 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних услуг передбачено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 грудня 2018 року № 1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території, згідно Переліку постачальників універсальних послуг на території Харківської області таким постачальником визначено Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут», яке має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19 червня 2018 року №505).
Із наданих до заяви документів убачається, що ОСОБА_1 користувалась послугами, які надавались Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» за адресою:АДРЕСА_2 . За період з 01.09.2021 по 30.11.2021 за вказаною адресою проведено нарахування за спожиту електричну енергію у розмірі 770 гривень 85 копійок, яка споживачем ОСОБА_1 сплачена не була, внаслідок чого виникла заборгованість у зазначеній сумі.
Як вже зазначалося вище, відповідно до повідомлення Просянського старостинського округу №8 Нововодолазької селищної ради Харківської області від 26 серпня 2022 року № 24-29/67 убачається, що власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , являється ОСОБА_1 згідно погосподарської книги №6 Просянського старостинського округу №8 на 2021-2025 роки.
Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний оплатити виконавцеві послугу, якщо інше не встановлено договором.
Положеннями статтей 526, 527, 530 та 615 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або зміна його умов не допускається та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
За таких обставин, суд вважає, що заявлені вимоги Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут»про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з постачання електричної енергії, підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат вирішується на підставі частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з чим з ОСОБА_1 належить стягнути суму сплаченого судового збору на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут».
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 168 Цивільного процесуального кодексу України суд повідомляє, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Керуючись статями 11, 15, 16, 509, 526, 527, 530, 615, 901 Цивільного кодексу України, частиною 3 статті 19, статтями 30, 160 165, 167 169, 170, 172 Цивільного процесуального кодексу України, -
Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Суддя: Т. М. Трояновська
Копію судового наказу надіслати боржникові одночасно з копією заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.
Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом (частина 3 статті 167 Цивільного процесуального кодексу України).
Роз`яснити боржнику, що відповідно до вимог частини 1 статті 170 Цивільного процесуального кодексу України він має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до нього документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі та повинна містити відомості та документи, передбачені частинами 3 та 5 статті 170 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до вимог частини 1 статті 172 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили і суд протягом п`яти днів з дня набрання судовим наказом законної сили надсилає його копію (текст), що містить інформацію про вебадресу такого судового наказу в Єдиному державному реєстрі судових рішень та Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, стягувачу на його офіційну електронну адресу або рекомендованим чи цінним листом у разі відсутності офіційної електронної адреси.
Судовий наказ набрав законної сили «_____» _____________20___ року.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання до «_____» ___________20___ року.
Судовий наказ видано «_____» ______________20___ року.
Суддя: Т. М. Трояновська