Єдиний унікальний номер судової справи: 490/1536/18
Провадження № 22з/812/1/22 Доповідач апеляційної інстанції - Самчишина Н.В.

Ухвала

Іменем України

31 жовтня 2022 року м. Миколаїв справа № 490/1536/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів Лівінського І.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Миколаївського апеляційного суду заяву представника ОСОБА_1 адвоката Камінського Валерія Івановича про скасування заходів забезпечення позову, вжитих постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 10 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Управління комунального майна про встановлення факту проживання та визнання приватизації недійсною,

установив:

З лютого 2018 року в провадженні судів знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Управління комунального майна Миколаївської міської ради про визнання приватизації недійсною (встановлення факту постійного проживання, скасування розпорядження органу приватизації та визнання недійсним правовстановлюючого документу).

10 квітня 2018 року постановою Апеляційного суду Миколаївської області за клопотанням позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову накладено арешт на спірне майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано розпорядження Управління комунальної власності Миколаївської міської ради № 6213-р від 10 липня 2000 року про приватизацію квартири АДРЕСА_1 . Визнано недійсним свідоцтво про право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на спірну квартиру, видане 12 липня 2000 року. Розподілені судові витрати.

Представник відповідачки ОСОБА_1 оскаржив рішення в апеляційному порядку.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 31 січня 2019 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2018 року скасоване, а провадження у справі закрито за пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК у зв`язку з наявністю судового рішення по спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав (справа №490/2488/16) (а.с.165-171 том 1).

16 вересня 2019 року до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Камінського В.І. про скасування заходів забезпечення позову, у зв`язку із закриттям провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Верховного Суду (КЦС) від 28 жовтня 2020 року постанову Миколаївського апеляційного суду від 31 січня 2019 року скасовано.

Справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції (а.с.213-217 том 1).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 8 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Питання про скасування заходів забезпечення позову судом не вирішено.

15 квітня 2021 року до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, а саме зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Камінського В.І. про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано арешт на квартиру АДРЕСА_1 , накладений постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 10 квітня 2018 року.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого судового рішення.

За загальним правилом глави 10 розділу ІІ ЦПК заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Відповідно до частини 9 статті 158 ЦПК підставами для скасування заходів забезпечення позову є закриття провадження у справі, ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи (частина 1 статті 158 ЦПК).

Оскільки постановою Верховного Суду (КЦС) від 28 жовтня 2020 року постанову Миколаївського апеляційного суду від 31 січня 2019 року про закриття провадження у даній справі скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, а постановою Миколаївського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 , та ухвалою того ж суду від 30 квітня 2021 року скасовані заходи забезпечення позову, апеляційний суд вважає, що задоволення заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення позову, поданої 16 вересня 2019 року, у зв`язку з вирішенням цього питання, та теперішній час є недоцільним.

Керуючись статтями 158, 260, 381 ЦПК, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Камінського Валерія Івановича про скасування заходів забезпечення позову від 16 вересня 2019 року залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосереднього до Верховного Суду в порядку передбаченому статтею 389 ЦПК.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: І.В. Лівінський

Т.В. Серебрякова

Повний текст ухвали складено 31 жовтня 2022 року.