Провадження № 2/554/2959/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Проскурня Я.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав; третя особа: Служба у справах дітей по Московському району департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в якому просила постановити рішення про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно матеріалів позову, позивач, її нинішній чоловік ОСОБА_6 та троє дітей з вересня 2019 року фактично проживають в м.Москва РФ, орендують великий будинок, для дітей створені гідні та комфортні умови життя.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 18.11.2021 року було відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 05.07.2022 року було прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав; третя особа: Служба у справах дітей по Московському району департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради. Розгляд даної справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.

В судові засідання 10.08.2022 року, 12.09.2022 року, 26.10.2022 року позивач та її представник, будучи повідомленими належним чином про день, час, місце розгляду справи, не з`явилися, заяв не надали.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився жодного разу, про розгляд справи повідомлений належним чином, заперечень проти задоволення позовних вимог від відповідача не надходило.

Третя особа не направила свого представника до суду, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали позову, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Виходячи з системного аналізу норм процесуального права, слід вважати, що повторною неявкою є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Крім того, причини повторної неявки значення не мають.

В судові засідання позивач неодноразово не з`являлася, заяв до суду не надсилала.

Таким чином, в силу ч.3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач ОСОБА_1 повторно не з`явилася до суду без поважних причин.

Як передбачено ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Вищевказані норми процесуального права мають сприяти розглядові цивільних справ у розумні строки, оскільки неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення спору у такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

В порушення зазначеної норми процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи для сприяння здійсненню позивачем своїх прав, остання не виконала покладені на неї процесуальні обов`язки та кілька разів поспіль у судове засідання не з`явилася.

Зазначені обставини свідчать про те, що неявка позивача у судові засідання є наміром затягнути розгляд справи по суті, яка фактично з листопада 2021 року знаходиться в провадженні судів, що в свою чергу суперечить вимогам ст. 210 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд справи судом упродовж розумного строку.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, а відповідно і не позбавляє права осіб на повторне звернення до суду із позовом.

Суд приходить до висновку про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав; третя особа: Служба у справах дітей по Московському району департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради.

Керуючись ст.ст.141,223,257,259 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав; третя особа: Служба у справах дітей по Московському району департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради,- залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Суддя: А.М.Чуванова