Справа № 577/3349/22
Провадження № 2/577/875/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

за участю секретаря

судового засідання Степаненко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , представником якого є адвокат Мірошниченко Андрій В`ячеславович, до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суд з вищевказаним позовом, у якому просить, з посиланням на положення ст.1212 ЦК України, стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 7000 грн. за отримані нею від позивача металопластикові конструкції (вікна) у кількості трьох штук з фурнітурою, що утримуються у відповідача без достатньої правової підстави, а також сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу.

На обґрунтування вимог представник позивача за ордером адвокат Мірошниченко А.В. у заяві вказав наступне.

23 липня 2019 року, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 прийняв від ОСОБА_2 замовлення на виготовлення, доставку та монтаж металоплатискових конструкцій, а саме вікон з фурнітурою у кількості 3-х штук на загальну суму 16290 грн.

12 серпня 2019 року позивач здійснив доставку та встановлення (монтаж) 3-х вікон з фурнітурою відповідачу. Повна вартість товару та послуг становить 16290 грн. Проте, сплачено було лише 9290 грн. від загальної суми замовлення, а на решту - відповідач надав розписку, у якій зобов`язався сплатити грошові кошти в сумі 7000 грн. до 20.11.2019 року. Але взятих на себе зобов`язань не виконав, надіслана претензія залишена без відповіді, що і стало підставою звернення до суду.

Стверджує, що між сторонами був фактично укладений договір підряду, передбачений ст. 837 ЦК України, який є консенсуальний, двосторонній та оплатний, тобто визнається укладеним з моменту одержання особою, що направила оферту, акцепту.

Оскільки існувала лише усна домовленість на виконання (підрядником) конкретних робіт у певний строк та за певну плату, що доводиться винятково розписками від 19.10.2019 року та 30.11.2021 року, то вважає, що у даному випадку способом захисту прав позивача є зверненя з вимогами про стягнення коштів відповідно до ст. 1212 ЦК України, тобто за безпідставністю набутого майна, а також, у зв`язку з тим, що підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Підсумовуючи правову позицію зазначив, що у позивача відсутні докази які б свідчили про те, що сторонами були обумовлені всі істотні умови договору підряду, в зв`язку з чим такий договір не може вважатись укладеним й оцінка виконання умов неукладеного договору його сторонами неможлива, а відтак відповідачем були отримані металопластикові конструкції за неукладеним належним чином договором. Оскільки до цього часу кошти за вікна не повернуті та утримуються без достатньої правової підстави, то зауважує на необхідності застосування до спірних правовідносин саме положень ст. 1212 ЦК України.

Адвокат Мірошниченко А.В. подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, згідно відмітки листоноші на поштовому конверті від отримання судового повідомлення відмовилася, поважність причини неявки не сповістила, заяви про відкладення розгляду справи не надходило.

Суд, ознайомившись з правовою позицією автора звернення, дослідивши представлені докази дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Приписами ст.ст. 12, 13, 14, 16, 20 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Звертаючись до суду позивач, на підставі положень ст.1212 ЦК України, просить захистити його порушене право шляхом стягнення з відповідача недоплаченої суми за виконані роботи пов`язані із виготовленням, доставкою та монтажем металоплатискових вікон з фурнітурою у кількості 3-х штук. При цьому посилається, як на фактичне укладення договору підряду, так й на відсутність доказів підтверджуючих укладення між сторонами такої угоди, зазначаючи, що несплачені відповідачем кошти за виконану роботу утримуються без достатньої правової підстави.

На підтвердження вимог позивач подав наступні докази: наряд-заказ на виготовлення вікон (а.с.4); незрозумілий план з розрахунками (а.с.5); розписку, імовірно ОСОБА_2 , про те, що зобов`язується решту коштів ТСК-ТВМ ОСОБА_1 в сумі 7 тисяч до 20.11.2019 без конкретизації укладеної угоди і обов`язку повернути (а.с.6); лист-претензію ОСОБА_2 про вимогу сплати гроші (а.с.7).

На переконання суду наведені докази жодним чином не дають можливості ідентифікувати особу відповідача, встановити правовідносини які виникли між сторонами, а також визначитися із способом захисту прав (вирішення спору).

Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на таке.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають:

1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого);

2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого);

3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого;

4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Системний аналіз наведених положень дає можливість дійти висновку про те, що договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Аналогічні позиції викладені Верховним Судом України у постановах від 23.03.2016 р. у справі N 6-2978цс15, від 25.02.2015 р. у справі № 3-11гс15, від 25.03.2015 р. у справі № 3-5гс15, від 24.09.2014 р. у справі № 6-122цс14, спільного засідання Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах від 07.06.2017 року.

З урахуванням викладеного позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись: ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в розмірі 7000 грн. залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання.

Суддя Кравченко В. О.