Номер провадження: 22-ц/813/6819/22
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А. П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2022 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

До Приморського районного суду м. Одеси 15.09.2021р. надійшов позову ОСОБА_2 , пред`явлений до ОСОБА_1 , згідно якого просила стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від усіх доходів відповідача щомісяця, починаючи із дати подання позову та до закінчення дитиною навчання, або досягнення дитиною 23х років.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона, ОСОБА_2 , перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Шлюб між ними було розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2007 року (справа №2-6094/07) та донька залишилась проживати разом із нею, знаходиться на повному її забезпеченні. Вказувала, що до досягнення дитиною повноліття вона, ОСОБА_2 , отримувала аліменти відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси (справа №2-6095/07).

Вказувала, що на теперішній час їх донька досягла повноліття та є студенткою 1-го курсу зі скороченим терміном навчання факультету цивільної та господарської юстиції (контракт) денної форми навчання спеціальності 081 «Право» Національного університету «Одеська юридична академія». Посилалась на те, що вона самостійно матеріально утримує доньку, відповідач добровільно грошової допомоги не надає, посилалась, що має таку можливість. За викладеного, вимушена була звернутись до суду з дійсним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј від усіх доходів відповідача щомісяця, починаючи із дати подання позову (15.09.2021 року) та до закінчення дитиною навчання (30.06.2023 року).

Допущено негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що ОСОБА_3 навчається, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_1 таку допомогу може надавати, що підтверджується наданими доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення при розгляді справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт вказує, що під час ухвалення оскаржуваного рішення суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що згідно обставин на пояснень позивача, після повноліття доньки позивачка повністю матеріально забезпечує дочку, а відповідач допомоги не надає. Разом з тим, зазначене було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами. При цьому, придбання подарунків на дні народження доньки свідчать не про участь батька у повсякденному утриманні доньки.

ОСОБА_1 вказує, що індивідуальний договір №5 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця бакалавра було укладено 31.08.2021 року, а оплату за навчання було здійснено 05.08.2021 року згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №3615, а також, що він передав 500 євро на оплату навчання доньки.

Апелянт наголошує, що при ухваленні судового рішення в суді першої інстанції судом не був врахований матеріальний стан відповідача, а саме той факт, що він не має власного житла, перебуває на квартирному обліку з 31.07.1997 року у пільговому списку першочерговників як УБД. Єдиним доходом відповідача є його заробітна плата. Суд не надав оцінку матеріальному становищу позивача по справі ОСОБА_2 , яка 04.08.2016 року придбала у власність квартиру загальною площею 57.3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та машиномісце № НОМЕР_3 , загальною площею 13,8 кв.м. за тією ж адресою. Судом першої інстанції не перевірений факт наявності у доньки позивачки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інтернет магазину, вартість однієї речі в якому не менше ніж 2700 гривень.

03 жовтня 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому посилаючись на те, що твердження апелянта стосовно того, що він нібито передав 28 серпня 2021 року 500 євро на оплату навчання доньки є голослівними та не підтвердженими належними доказами.

ОСОБА_2 також не погоджується з твердженнями апелянта стосовно того, що суд першої інстанції не врахував матеріальний стан відповідача та позивачки при ухваленні рішення. Якщо порівняти дохід позивачки ОСОБА_2 у розмірі 6190 гривень 71 коп. щомісячно, яка самостійно утримує доньку ОСОБА_3 та змушена одноособово сплачувати її навчання та пов`язані з ним доходи із доходом відповідача ОСОБА_1 в розмірі 24851 грн. 54 копійки щомісячно, то суд першої інстанції зробив вірні висновки стосовно того, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти на період навчання доньки.

Твердження апелянта, що він не має власного житла не відповідають обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

ОСОБА_2 наголошує, що відповідач не має на утриманні будь-яких інших осіб, не перебуває у шлюбі, є батьком однієї дитини - ОСОБА_3 .

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.04.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2022 року було залишено без руху, повідомлено апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду. Роз`яснено апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст. 357 ЦПК України.

19 травня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву, якою усунуто недоліки зазначені в ухвалі суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.05.2022 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2022 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання було відкрито.

21 жовтня 2022 року ухвалою Одеського апеляційного суду справу було призначено до розгляду.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки справа за ознаками ціни позову є малозначною (п.1ч.6ст.19 ЦПК України).

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачка, ОСОБА_2 , перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 09.07.2003 року (а.с.5)).

Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2007 року (справа №2-6094/07) (а.с.9) та місце проживання доньки сторін було визначено з позивачем.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2007 року (справа №2-6095/07) (а.с.10) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 доходів відповідача щомісячно, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На час подання позову (15.09.2021 року) донька сторін досягла повноліття та 31.08.2021 року згідно була зарахована на 1й курс зі скороченим терміном навчання факультету цивільної та господарської юстиції (контракт) денної форми навчання спеціальності 081 «Право» Національного університету «Одеська юридична академія».

Згідно довідки навчального закладу від 01.09.2021 року (а.с.8), термін навчання ОСОБА_3 складає з 01.09.2021 року по 30.06.2023 року.

В матеріалах справи наявний Індивідуальний договір №5 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця бакалавра укладений 31.08.2021р., який є невід`ємним додатком до договору про навчання від 31.08.2021р. №5р. на навчання доньки сторін.

Із Індивідуального договору суд вбачає, що вартість навчання становить загалом 62 100 грн.(п.1.), вартість платної освітньої послуги за роками становить за кожен рік 31 050 грн., в підтвердження чого надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №3615 від 05.08.2021р. на суму 31050 грн.(а.с.99).

Мотивувальна частина

застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду відповідає в повній мірі.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 навчається, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_1 таку допомогу може надавати, що підтверджується наданими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Статтею 198 Сімейного кодексу України, визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Згідно з положеннями ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом із тим, аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, повинні бути достатніми і, разом із тим, співмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Апеляційний суд вважає, що при визначенні розміру аліментів у розмірі ј частини від всіх видів заробітку, судом першої інстанції було враховано вище зазначені правові норми, відсутність утриманців та ненадання доказів об`єктивної неможливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

При цьому, судом, як першої так і апеляційної інстанції не встановлено наявності у відповідача на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, а також факту перебування відповідача в іншому зареєстрованому шлюбі.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції матеріального стану відповідача спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про перебування відповідача на квартирному обліку, а також те, що у ОСОБА_3 є власний інтернет магазин не є підставою для звільнення його від обов`язку сплачувати аліменти на навчання, оскільки обов`язок утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, покладається на обох батьків.

При цьому, ОСОБА_1 є працездатною особою та здатний забезпечити свої мінімальні потреби та потреби повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням, доказів про існування у нього обмежень до праці за станом здоров`я, або з інших поважних причин немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2022 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 жовтня 2022 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе