Справа № 346/3138/22
Провадження № 2/346/1285/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Третьякової І.В.,

за участю секретаря Дутчак Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Коломия, Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

у с т а н о в и в:

10.08.2022р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2009 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час подружжя разом не проживає, діти залишились проживати разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріально сім`ю належним чином не забезпечує, в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає. Позивач не має фінансової можливості самостійно забезпечувати належний рівень життя своїм дітям, який необхідний для їхнього нормального фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Оскільки відповідач є фізично здоровою, працездатною людиною, має нерегулярні доходи, які отримує від сезонних заробітків, та в силу положень Сімейного кодексу України зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

08.09.2022р. представник відповідача адвокат Атаманюк В.М. подав відзив, в якому зазначив, що ОСОБА_2 не має наміру ухилятися від свого батьківського обов`язку щодо утримання дітей та на теперішній час надає кошти своїй дружині для синів. Однак, аліменти, у розмірі якому просить позивач, для нього є непосильними, оскільки на даний час відповідач не працює, має лише невеликі доходи від приватних робіт, його матеріальне становище є невисоким, а заробітків вистачає лише на їжу та предмети першої необхідності. Жодних заощаджень ОСОБА_2 не має, а тому згідний сплачувати аліменти в розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину. Таким чином, представник просив частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти в запропонованому у відзиві розмірі.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, письмовою заявою, долученою до матеріалів позовної заяви, просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання також не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З`ясувавши позицію сторін щодо предмету спору, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 серпня 2009 року Виконавчим комітетом Пилипівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до акту обстеження факту проживання від 30.08.2022р. складеного комісією в складі старости сіл Дригаловського П.В., діловода сільської ради Козюка В.М., у присутності свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_1 разом зі своїми дітьми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають в АДРЕСА_1 , без реєстрації.

Отже представленими матеріалами підтверджено постійне проживання дітей з матір`ю, яка займається їхнім вихованням та утриманням. Відповідач вказані обставини не заперечував, а тому в силу ст.. 82 ЦПК України, останні додатковому доказуванню не підлягають.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 1, 2 ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст.. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік», установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів, суд, керуючись насамперед інтересами дітей, прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в сумі по 2000,00 грн. на кожну дитину, оскільки підстав вважати дану суму непомірною для відповідача не вбачається.

З приводу заперечень відповідача, суд зазначає, що ОСОБА_2 та його представником не було надано доказів на підтвердження відсутності свого працевлаштування та отримання незначного матеріального доходу, який не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі більшому за мінімальний, тим самим не виконано обов`язку щодо доказування обставин, які мають значення для справи, а саме недостатності свого заробітку (доходу).

Відтак, суд знаходить твердження відповідача необґрунтованими та такими, що не дають суду підстав для присудження аліментів у запропонованому у відзиві розмірі (1500,00 грн.), так як батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дітей, оскільки він не є непрацездатною особою.

Суд вважає, що саме таке вирішення справи буде повною мірою відповідати інтересам дітей та захищатиме їхні права.

Відповідно до частини першої і другої статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з положень вищевказаної норми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 137, 141, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 2000 (дві тисячі гривень) на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду 10.08.2022р. і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок на користь держави, на рахунок: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації: 22030106.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2022 року.

Суддя Третьякова І. В.