ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/994/22 Справа № 185/8356/17 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним ,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області, про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним, в якій позивач просив суд встановити факт родинних відносин між ним та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, що він є її рідним сином; визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 від 12.09.2016 року на користь ОСОБА_2 , який посвідчений секретарем Виконкому Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області і зареєстрований в реєстрі за № 200.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є рідним сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У встановлений законом строк позивач звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за законом, але нотаріусом йому було повідомлено про те, що є розбіжності у написанні прізвища померлої та його, а саме, відповідно до паспорту позивача його прізвище « ОСОБА_4 », а відповідно до свідоцтва про смерть його матері « ОСОБА_5 ». Тому, просить суд встановити факт родинних відносин між ним та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, що він є її рідним сином.

Крім того, нотаріусом позивачу було повідомлено про те, що за життя, ОСОБА_3 12.09.2016 року було складено заповіт, посвідчений 12.09.2016 року секретарем виконкому Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської обасті та зареєстровано в реєстрі за № 200, яким усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказував, що власноручний запис у заповіті виконано не почерком його матері, а іншою особою. Також зазначав, що в заповіті взагалі відсутній підпис заповідача, що є порушенням форми заповіту, а тому волевиявлення заповідача взагалі не було та вона особисто не складала даний заповіт, що є підставою для визнання заповіту недійсним.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2021 року задоволено частково позовні вимоги.

Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом першої інстанції установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Як вбачається з наданої Новомосковською районною державною нотаріальною конторою копії спадкової справи, із заявами про прийняття спадщини до зазначеної нотаріальної контори звернулись сторони по справі: із заявою від 15 грубня 2016 року звернувся ОСОБА_2 та із заявою від 17 березня 2017 року звернувся ОСОБА_1 , які є рідними синами померлої ОСОБА_3 .

Матеріали копії спадкової справи містять заповіт, складений 12.09.2016 року ОСОБА_3 , за життя, який посвідчений 12.09.2016 року секретарем виконкому Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської обасті Жадан Н.С. та зареєстрований в реєстрі за № 200, відповідно до якого, остання заповіла усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оспорюваний заповіт складений печатним текстом, за винятком, в строчці, де вказано підпис, власноручний здійснений запис такого змісту: « ОСОБА_3 Заповіт прочитаний мною вголос та підписаний особисто».

У оспорюваному заповіті вказано, що заповіт був записаний та підписаний секретарем виконкому Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Жадан Н.С., зі слів ОСОБА_3 . Заповіт до підписання був прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_3 , власноручно підписаний нею у присутності секретаря сільської ради об 11 годині 15 хвилин 12.09.2016 року.

Крім того, вищевказаний заповіт складено у 2-х примірниках, один з яких залишився у справах виконавчого комітету Спаської сільської ради, а другий виданий ОСОБА_3 .

Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована та проживала по день смерті одна за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1244 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Так, чинним законодавством України передбачено, що кожна дієздатна особа може за життя визначити долю належного їй майна, залишивши заповіт.

Заповіт обов`язково складається за життя людини та набуває чинності лише після її смерті. Заповідач має право вільно розпоряджатися своїм майном, вільно обирати та призначати спадкоємців, в будь-який час скасовувати, змінювати та доповнювати вже посвідчений заповіт.

Відповідно до частин першої, другої статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Статтею 1247 ЦК України визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Положення ст. 207 ЦК України передбачають, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, сформованої 15.12.2016 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори, оспорюваний заповіт був зареєстрований у Спадковому реєстрі 20.09.2016 року та є чинним.

Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту).

Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК України.

На заповіт, як односторонній правочин поширюються загальні правила ЦК України щодо недійсності правочинів.

Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо).

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Таким чином, на заповіт, як і на будь-який інший правочин, поширюються загальні вимоги щодо їх дійсності, додержання яких є необхідною умовою його чинності.

У населеному пункті, у якому немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, відповідно до ст. 1251 ЦК України, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою, відповідного органу місцевого самоврядування.

Підпунктом 5 пункту "б" частини першої статті 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про нотаріат" у населених пунктах де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: вживають заходів щодо охорони спадкового майна; посвідчують заповіти (крім секретних); засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; засвідчують справжність підпису на документах.

Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року визначено порядок посвідчення заповіту.

У відповідності до пункту 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року в редакції, чинній на момент посвідчення заповіту (надалі - Порядок), нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

За п. 2.3 розділу ІІ Порядку, при вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, визначеному статтею 43 Закону України «Про нотаріат».

За ч. 2, 3 ст. 43 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Порядку, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

За п. 2.10 розділу ІІ Порядку, тексти нотаріально посвідчуваних заповітів, заяв, дублікатів нотаріальних документів, засвідчуваних копій (фотокопій) документів і витягів з них повинні бути написані зрозуміло і чітко, дати, що стосуються змісту заповітів, заяв, повинні бути позначені хоча б один раз словами. Прізвища, імена та по батькові фізичних осіб, їх місця проживання та реєстраційні номери облікових карток платників податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків повинні бути написані повністю, а у випадках, передбачених законами, - із зазначенням дати їх народження.

Згідно з п.1.1, 1.4 розділу ІІІ Порядку, посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб (крім подружжя) не допускається. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

За п. 1.6, 1.8 розділу ІІІ Порядку, посадова особа органу місцевого самоврядування перевіряє, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать чинному законодавству. Заповіт повинен бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало неясностей чи суперечок після відкриття спадщини. Посадова особа органу місцевого самоврядування при посвідченні заповіту зобов`язана роз`яснити заповідачу зміст статей 1241, 1307 Цивільного кодексу України, про що зазначається у тексті заповіту. Заповіти, посвідчені посадовими особами органів місцевого самоврядування, записуються до алфавітної книги обліку заповітів (додаток 16).

Так, підставами недійсності заповіту позивач зазначив, що власноручний напис у заповіті виконано не почерком його матері, а іншою особою, а також у заповіті взагалі відсутній підпис заповідача, що є порушенням форми заповіту.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відсутність скороченого підпису заповідача не свідчить про порушення форми заповіту, так як Порядком передбачено, що тексти нотаріально посвідчуваних заповітів повинні бути написані зрозуміло і чітко, дати, що стосуються змісту заповітів, заяв, повинні бути позначені хоча б один раз словами.

Проте, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції, що заповіт містить власноручний підпис саме заповідача у формі написання прізвища, ім`я та по батькові « ОСОБА_3 », що свідчить про те, що заповідач особисто підписав заповіт, зважачюи на наступне.

Статтями 12, 79, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

В суді апеляційної інстанції колегією було розяснено права та обовязки сторін у процесі щодо доказування. Так, 06 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із клопотанням про призначення посмертної судової почеркознавчої експертизи.

Клопотання було мотивоване тим, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року по справі була призначена судово-почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено проводити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

20.10.2020 року на адресу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло письмове повідомлення судового експерта Соломахи Ю.В. щодо неможливості проведення судової почеркознавчої експертизи у звязку з відсутністю в розпорядженні експерта достатньої кількості вільних зразків почерку ОСОБА_3 .

Представник апелянта, у обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що оскільки судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз були надані письмові пояснення з приводу неможливості проведення судової посмертної почеркознавчої експертизи у цивільній справі, у звязку з недостатністю дослідницького матеріалу, а не висновок експерта, тому експертиза вважається не проведеною.

У зв`язку з чим просив призначити в суді апеляційної інстанції посмертну судову почеркознавчу експертизу, яку доручити Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз імені заслуженого професора М.С.Бокаріуса.

На вирішення вказаної експертизи поставити наступне питання:

- чи виконаний рукописний текст у графі "Підпис" на заповіті від імені ОСОБА_3 , який було посвідчено 12 вересня 2016 року секретарем Виконкому Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за реєстровим № 200, саме ОСОБА_3 , чи іншою особою з наслідування її справжнього почерку?

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року по справі було призначено посмертну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С.Бокаріуса (місцезнаходження: м. Харків, вул. Золочівська, 8А).

На вирішення експертизи поставлено наступне питання:

- чи виконаний рукописний текст у графі "Підпис" на заповіті від імені ОСОБА_3 , який було посвідчено 12 вересня 2016 року секретарем Виконкому Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за реєстровим № 200, саме ОСОБА_3 , чи іншою особою з наслідування її справжнього почерку?

01.10.2021 року на адресу суду апеляційної інстанції повернулась справа із клопотанням експерта для надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи. Крім того, судовий експерт зауважив, що всі зразки мають бути надані в оригіналах та оформлені відповідно до п.1.4 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (зі змінами та доповненнями).

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2021 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.

Витребувано у державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області:

- оригінал спадкової справи № 409/2016 заведеної після смерті ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- оригінал спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвала суду апеляційної інстанції неодноразово направлялась для виконання.

Однак, витребувані ухвалою суду апеляційної інстанції оригінали спадкових справ суду так і не були надані.

Згідно відповіді державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 20.07.2021 року за № 1118/01-16, на виконання вимог ухвали Дніпровського апеляційного суду стосовно надання оригіналів документів було зазначено, що це суперечить вимогам чинного законодавства. Та вказано, що статтею 8 ЗУ Про нотаріат встановлено, що довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв`язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов`язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу. Однак ст. 81 ЗУ Про нотаріат має застереження щодо надання документів, переданих нотаріусу на зберігання, а саме: вилучення (виїмка) реєстрів нотаріальних дій та документів, що передані нотаріусу на зберігання в порядку, передбаченому цим Законом, а також печатки нотаріуса не допускається. Такі реєстри нотаріальних дій, документи чи печатка нотаріуса можуть бути надані суду за мотивованою постановою суду тільки для огляду і повинні бути повернуті судом негайно після огляду (т.1 а.с.82).

Для проведення посмертної судової почеркознавчої експертизи суду апеляційної інстанції було надано наступні документи:

- оригінал заповіту від імені ОСОБА_3 , посвідчений 12.09.2016 року секретарем Виконкому Спаської сільської ради за реєстровим № 200;

- оригінал листа онучці імені ОСОБА_3 ;

- оригінал поштового конверту від імені ОСОБА_3 ;

- особову справу отримувача соціальних виплат ОСОБА_3 , прошито та пронумеровано на 64 арк., не пронумеровано на 11 арк.;

- декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від імені ОСОБА_3 ;

- заяву про призначення житлової субсидії від 29.01.2015 року № 85 від імені ОСОБА_3 ;

- довіреность від 13 лютого 2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В., реєстровий № 266.

- оригінал журналу реєстрації нотаріальних дій за 2015-2016 р.

30.11.2021 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса було направлено на адресу Дніпровського апеляційного суду повідомлення № 24276 про неможливість надання висновку експерта за цивільною справою №185/8356/17 (№22-ц/803/4749/21) у зв`язку із невиконанням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів (т.2.а.с.162-166).

У подальшому, 18 травня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Скирда В.І. звернувся до суду апеляційної інстанції із клопотанням про призначення посмертної судової почеркознавчої експертизи. Просив призначити посмертну судову почеркознавчу експертизу, яку доручити Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз імені заслуженого професора М.С.Бокаріуса. На вирішення вказаної експертизи поставити наступне питання:

- чи виконаний рукописний текст у графі "Підпис" на заповіті від імені ОСОБА_3 , який було посвідчено 12 вересня 2016 року секретарем Виконкому Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за реєстровим № 200, саме ОСОБА_3 , чи іншою особою з наслідування її справжнього почерку?

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2022 року по справі було призначено посмертну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С.Бокаріуса (місцезнаходження: м. Харків, вул. Золочівська, 8А). На вирішення експертизи поставлено наступне питання:

- чи виконаний рукописний текст у графі "Підпис" на заповіті від імені ОСОБА_3 , який було посвідчено 12 вересня 2016 року секретарем Виконкому Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за реєстровим № 200, саме ОСОБА_3 , чи іншою особою з наслідування її справжнього почерку?

29.06.2022 року на адресу суду апеляційної інстанції повернулась справа із клопотанням експерта для надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

12.07.2022 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_7 надав до суду апеляційної інстанції заяву, у якій зазначив, що додаткові документи, які містять вільні та умовно-вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_3 у нього відсутні. Також, у нього відсутні відомості щодо стану здоров`я ОСОБА_3 у серпні-вересні 2016 року.

Оскільки, інших зразків, які б містили зразки почерку чи підпису померлої ОСОБА_3 та які можливо використати в якості порівняльного матеріалу під час проведення експертизи, суду апеляційної інстанції не надано, у зв`язку з їх відсутністю як у позивача, про що було зазначено під час розгляду справи, так і у інших установах, що підтверджено відповідями наданими на ухвалу суду апеляційної інстанції (т.2.а.с.186, 230), колегія суддів вважає за потрібне експертизу провести за документами, які наявні у матеріалах справи у зв`язку з чим ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2022 року вказану цивільну справу було направлено для продовження проведення посмертної судової почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, проведення якої було доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С.Бокаріуса (місцезнаходження: м. Харків, вул. Золочівська, 8А).

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність, передбачену статями 384, 385 КК України.

Направлено експерту цивільну справу № 185/8356/17, апеляційне провадження № 22-ц/803/994/22 для проведення експертизи.

Було доручено експертизу провести за документами, які наявні у матеріалах справи, а саме:

- оригіналу заповіту від імені ОСОБА_3 , посвідчений 12.09.2016 року секретарем Виконкому Спаської сільської ради за реєстровим № 200 (т. 2 а.с.136).

Та документами, які надані окремо від матеріалів справи, а саме:

- Особовою справою отримувача соціальних виплат ОСОБА_3 , прошито та пронумеровано на 64 арк., не пронумеровано на 11 арк. - для дослідження аркуші 9, 11 зворот, 42, 52;

- Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від імені ОСОБА_3 ;

- Заяви про призначення житлової субсидії від 29.01.2015 року № 85 від імені ОСОБА_3 ;

- Довіреності від 13 лютого 2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В., реєстровий № 266.

- Журналу реєстрації нотаріальних дій за 2015-2016 р., де на аркуші 85 зворот-86 здійснено запис №200 від 12.09.2006 року про здійснення реєстрації нотаріальної дії: складення та посвідчення заповіту від імені ОСОБА_3 та міститься підпис ОСОБА_5 .

Витрати за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 .

Встановлено строк проведення експертизи один місяць з дня отримання ухвали суду.

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

12.09.2022 року на адресу суду апеляційної інстанції справа повернулась із висновком судового експерта.

Згідно висновку судового експерта № 9246 від 31.08.2022 року за результатами проведення посмертної судово-почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 185/8356/17, встановлено, що рукописні записи: ОСОБА_3 Заповіт прочитаний мною вголос та підписаний особисто у заповіті від 12 вересня 2016 року, посвідченому секретарем Виконкому Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Жадан Н.С., зареєстрованому в реєстрі за № 200 (т.2 а.с.190, з позначкою у верхньому правому куті 136), в рядку ПІДПИС:, рукописний запис Ріжко у журналі реєстрації нотаріальних дій Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за 2015-2016 рр., в якому зроблений реєстраційний запис № 200, на лицьовій стороні арк. 86, в графі 8, в рядку 200, - виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою. Ознаки, які б свідчили про виконання цих рукописних записів під впливом штучних збиваючих факторів (з наслідуванням почерку ОСОБА_3 ), - відсутні (т. 3 а.с.28-38).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи встановлені обставини у справі, вивчивши здобуті докази та матеріали справи, у співвідношенні до заявлених позовних вимог, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання заповіту недійсним з підстав необгрунтованості та не доведеності, оскільки, враховуючи встановлені обставини у справі вважає, що оскаржуваний заповіт від 12.09.2016 року відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України є нікчемним.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (стаття 1234 ЦК України).

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (абзац перший частини другої статті 1247 ЦК України).

Відповідно до статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу, пункт 1.4 Розділу ІІІ «Правила вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5).

Із системного аналізу наведених норм можна дійти висновку, що якщо заповідач має фізичні вади, які позбавляють його можливості прочитати заповіт, посвідчення заповіту відбувається лише при свідках. Недотримання вказаної вимоги щодо форми заповіту та його посвідчення відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України, має наслідком нікчемність заповіту.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частини перша та друга статті 1257 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 14 травня 2018 року в справі № 756/14304/15-ц (провадження № 61-11896св18) зроблено висновок щодо застосування частини другої статті 1257 ЦК України та вказано, що «для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України».

У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

У постанові Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що «нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що: «визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Така правова позиція узгоджується із постановою КЦС ВС від 01.09.2021 у справі № 340/374/18.

Таким чином, на переконання колегії суддів, в даному випадку позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у позові, оскільки заповіт від 12.09.2016 року, посвідчений секретарем виконкому Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Жадан Н.С. є нікчемним.

Колегія суддів звертає увагу, що у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 620/564/19 (провадження № 61-6254св21), від 13 вересня 2021 року у справі № 146/898/20 (провадження № 61-10983св21), від 28 жовтня 2021 року у справі № 498/606/17 (провадження № 61-545св20), у справі за позовом про встановлення нікчемності правочину, суд дійшов висновку про те, що позивач заявив вимогу про встановлення нікчемності заповіту без застосування наслідків недійсності правочину, у зв`язку з чим обрав неналежний спосіб захисту, а отже позов з цих підстав задоволенню не підлягає.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Оскільки, в ході розгляду справи було достеменно встановлено, що оскаржуваний заповіт є нікчемним в силу закону, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону, тому, позивач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про застосування наслідків недійсності правочину.

Зважаючи на викладене, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення в частині визнання заповіту недійсним та ухвалення нового судового рішення у скасованій частині про відмову у задоволення позову у зв`язку з тим, що оскаржуваний заповіт від 12.09.2016 року, посвідченого секретарем виконкому Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Жадан Н.С. в силу закону є нікчемним, а вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2021 року не оскаржувалось, а тому не переглядалось судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2021 року в частині визнання заповіту недійсним скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання заповіту недійсним відмовити, у зв`язку з нікчемністю заповіту від 12.09.2016 року, посвідченого секретарем виконкому Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Жадан Н.С.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко