ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6851/22 Справа № 212/2880/22 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М.Д. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 212/2880/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , та Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2022 року, яке ухвалено суддею Власенко М.Д. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 21 липня 2022 року,

УСТАНОВИВ:

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПрАТ «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка при виконанні трудових обов`язків.

Позов мотивовано тим, що позивач була дружиною ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання своїх трудових обов`язків, внаслідок нещасного випадку помер. Її чоловік ОСОБА_3 працював у ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка», на посаді заступника начальника дільниці. Згідно Акту про нещасний випадок, причинами нещасного випадку вказано незадовільний технічний стан будівель; виконання робіт при доставці матеріалів з вертикальної виробки без застосуваннч СИЗ від падіння з висоти; порушення трудової та виробничої дисципліни, яке виразилось у невиконанні посадових обов`язків працівниками дільниці № 2 та шахти.

Внаслідок смерті чоловіка, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних, психічних стражданнях, нервовому потрясінні, оскільки на час смерті чоловіка вона залишилась без підтримки та у скрутному матеріальному становищі, оскільки була вагітна та чекала на народження сина, який народився після смерті свого батька ОСОБА_3 . Позивач втратила близьку людину, що призвело до почуття розпачу, психологічного дискомфорту, було порушено її нормальний спосіб життя, виникла необхідність докладати зусилля для організації життя та побуту.

Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 350 000 гривень, яку вона просила стягнути з відповідача на свою користь, без утримання податків та зборів.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка при виконанні трудових обов`язків задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» в дохід держави судовий збір у розмірі 2 000 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити її розмір до заявленого у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості.

Позивач втратила близьку людину, на час смерті чоловіка вона залишилась без підтримки та у скрутному матеріальному становищі, оскільки була вагітна та чекала на народження сина, який народився після смерті свого батька ОСОБА_3 . Позивач втратила близьку людину, що призвело до почуття розпачу, психологічного дискомфорту, було порушено її нормальний спосіб життя, виникла необхідність докладати зусилля для організації життя та побуту. Втрата близької людини є втратою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі, що свідчить про їх безстроковість.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність позивачем обставин справи.

Зазначає, що при укладенні трудового договору з ПрАТ «Суха Балка» ОСОБА_3 було ознайомлено з умовами праці, наявності на робочому місці небезпечних та шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права, пільги, компенсації за роботу в таких умовах, при цьому ОСОБА_3 свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. ОСОБА_3 працював на підприємстві відповідача майже 4 роки. ПрАТ «Суха Балка» надавало ОСОБА_3 встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховувало до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо.

З Акту про нещасний випадок вбачається, що причинами нещасного випадку є незадовільний технічний стан будівель; виконання робіт при доставці матеріалів з вертикальної виробки без застосуваннч СИЗ від падіння з висоти; порушення трудової та виробничої дисципліни, яке виразилось у невиконанні посадових обов`язків працівниками дільниці № 2 та шахти, а особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці вказаний в тому числі і сам ОСОБА_3 .

У зв`язку із навденим відповідач вважає, що шкоди позивачу спричинено внаслідок непереборної сили, а не з вини відповідача.

Посилання позивача на душевні страждання та переживання не підтверджуються жодними належними доказами, зокрема висновками експерта в галузі психології. Розмір моральної шкоди, стягнутий оскаржуваним рішенням є необґрунтовано завищеним, таким, що не відповідає принципам розумності та справедливості.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача ПрАТ «Суха Балка» підлягає залишенню без задоволенні з наступних підстав.

Судом установлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 , після шлюбу - ОСОБА_5 ) перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 11 липня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , яке видане 11 липня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 247 (а.с.8).

Згідно Акту № 11 про нещасний випадок, що стався 28 травня 2001 року з ОСОБА_3 убачаються наступні обставини, за яких стався нещасний випадок: згідно з письмовим нарядом начальника дільниці № 2 ОСОБА_6 , видано через в.о.гірного майстра ОСОБА_7 28.05.2001 року на другу зміну прохідник ОСОБА_8 повинен був виконувати очистку ґрунту орту бурового та вентиляційного 148+10 м осі блоку 146-152 поклади «Головна» 1030 м від гірничої маси, для встановлення кріплення, а інші робітники - прохідну та кріпленнягірничих виробок в блоці 138-142 поклади «Головна». ОСОБА_7 , на початку зміни, прийшовши в орт вентиляційний 148+10 м осі гір. 1030 м, побачив збійку з вентиляційним повстаючим № 1, яка утворилася від попереднього вибуху та опустившись на гір. 1050 м, по телефону повідомив у нарядну про це заступнику начальника дільниці ОСОБА_3 . ОСОБА_3 відповів ОСОБА_9 , що спуститься в шахту та на місці прийме рішення. ОСОБА_3 прибув на гор. 1030 м блоку 146-152 поклади «Головна», де знаходився ОСОБА_8 , і оглянувши орт буровий та орт вентиляційний 148+10м. осі (з пояснювальної ОСОБА_8 ), вирішив виконати крiплення сполучення орта бурового зі штреком скреперування - 152 гір. 1030 м., встановивши підвісне кріплення, використовуючи для цього металеві штирі в кільцями та розпил. ОСОБА_8 відбурив два шпура установки металевих штирів з кільцями в буровому орту. ОСОБА_3 піднявся на гору 1020 м до господарського востающему № 3 146 осі для спуску розпилу, а ОСОБА_8 залишився на гір 1030 м біля господарського востающего. ОСОБА_3 скинув перше розпил, який ОСОБА_8 віднес до бурового орта. Об 11 годині 10 хвилин, підійшовши до господарського постаючого № 3 ОСОБА_8 почув команду ОСОБА_3 , що кидаємо другий розпив. ОСОБА_8 знаходячись на відстані 3 м від повстаючого, вiдповiв йому, що готовий прийняти розпил, пiсля чого від побачив, що на грунт ніші впав розпил, а за ним ОСОБА_3 ОСОБА_8 покликав на допомогу прохідників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та електрослюсаря ОСОБА_12 , які піднявшись на гір. 1030 м, уклали ОСОБА_3 на дерев`яний настил і надали першу допомогу. ОСОБА_8 повідомив оператора УВТ гор. 1020 м про те, що сталося, разом з ОСОБА_10 піднявся на гір. 1020 м, зустрівши медсестру ОСОБА_13 , яка прибула на гір. 1030 м., надала ОСОБА_3 першу медичну допомогу. Бійці ВГСО, які прибули, підняли ОСОБА_3 на гор. 1020 м, доставили його до стволу на поверхню. Бригада лікарів швидкої допомоги доставили ОСОБА_3 в другу міську лікарню. ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12 годині 35 хвилин ОСОБА_3 помер у лікарні.

Комiсiя, оглянувши місце нещасного випадку, допитавши свідків, вивчивши проектно-технічну документацію та висновок судово-медичної експертизи, дійшла висновку: на господарському повстаючому № 3 відсутнім зруб висотою 1 м вище рівня гір. 1020 м, ляда, засоби захисту від падіння з висоти; у полці перекриття господарського повстаючого № 3 на рівні горизонту 1020 м є отвір 1,4 на 1,0 м., через який ОСОБА_3 спускаючи розпил, упав на грунт нiшi гор. 1030 м, пролетівши 10 м, при цьому отримав травму голови та ніг.

Пунтком 7 Акту вказано причини нещасного випадку, а саме незадовільний технічний стан будівлі; виконання робіт при доставці матеріалів з вертикальної виробки без застосуваннч СИЗ від падіння з висоти; порушення трудової та виробничої дисципліни, яке виразилось у невиконанні посадових обов`язків працівниками дільниці № 2 та шахти.

Пунтком 10 Акту вказано осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці: 1. начальник дільниці № 2 Трегуб І.М. - ** 15,103 «Єдиних правил безпеки при розробці рудних, нерудних і розсипних родовищ підземним способом» (СПБ при розробці..); п.п.2.3, 3.8, 3.13, 3.18 «Посадової інструкції начальника участка шахти»; п.4.16 «Правил внутрішнього трудового розпорядку». 2. зам.головного інженера шахти ОСОБА_14 п.п.2.7, 3.13 «Посадової інструкції зам.головного інженера шахти; п.4.16 Правил внутрішнього трудового розпорядку». 3. головний інженер шахти ОСОБА_15 - п.п.3.36, 3.51 «Посадової інструкції головного інженера шахти»; п.4.16 «Правил внутрішнього трудового розпорядку». 4. Начальник шахти ОСОБА_16 п.п.3.13, 3.17 «Посадової інструкції начальника дільниці шахти»; п.4.16 «Правил внутрішнього трудового розпорядку». 5. зам. Начальника дільниці № 2 Новіков О.С. - **16,103 «Єпб розробці…»; п.п.2.3, 3.8, 3.13, 3.18 «Посадової інструкції начальника (зам.) дільниці шахти»; п.4.5 «Проекту організації робіт та проходку, спуск та підйом матеріалів на господарському повстанні № 3 з гір. 1030 м на гір. 1020 м».

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 02 червня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 655 (а.с.11).

ОСОБА_17 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю вказано ОСОБА_18 , батьком ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серїі НОМЕР_3 , яке видане 31 січня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 104 (а.с.9).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 440-1 ЦК України, в редакції 1963 року, і виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку із смертю батька.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для відшкодування ПрАТ «Суха Балка» моральної шкоди ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю чоловіка, який загинув в результаті нещасного випадку на виробництві.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками Конституційного Суду України закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012).

Згідно ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Вирішуючи спір, що склався між сторонами справи та визначаючи законодавчі норми, що підлягають застосуванню, суд керується положеннями ст. 440-1 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, оскільки право на відшкодування шкоди виникло у позивача з моменту смерті її чоловіка під час нещасного випадку 28.05.2001 року.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до ст.440-1 ЦК України в редакції 1963 року моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Підстави відповідальності відповідача за моральну шкоду, спричинену внаслідок загибелі ОСОБА_3 , судом першої інстанції встановлені в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.

В зв`язку з вищевикладеним колегія судів не бере до уваги доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що протиправних дій, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням нещасного висновку на виробництві відповідач не вчиняв, натомість, вина лежить і на ОСОБА_3 , який був ознайомлений з умовами праці, наявності на робочому місці небезпечних та шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права, пільги, компенсації за роботу в таких умовах. При цьому ОСОБА_3 свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю.

Чоловік позивача загинув на виробництві в робочий час та на території підприємства відповідача, також вина потерпілого в настанні нещасного випадку не є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, однак вказані обставини можуть бути враховані при визначенні її розміру.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з втратою близької людини встановлений в судовому засіданні. Зокрема, позивач на час смерті чоловіка залишилась без підтримки та у скрутному матеріальному становищі, оскільки була вагітна та чекала на народження сина, який народився після смерті свого батька ОСОБА_3 . Позивач втратила близьку людину, що призвело до почуття розпачу, психологічного дискомфорту, було порушено її нормальний спосіб життя, виникла необхідність докладати зусилля для організації життя та побуту.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу.

Судом першої інстанції встановлений й причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою відповідача втрата життєвих зв`язків позивача з рідною людиною.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходив того, що сам факт загибелі ОСОБА_3 беззаперечно свідчить про те, що його дружина відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. Позивач втратила близьку людину і таку втрату не можливо відновити, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, суд дійшов висновку, що сума компенсації моральної шкоди повинна складати 200 000 грн.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в повному обсязі відповідають вимогам діючого цивільного законодавства та роз`ясненням, наданими Пленумом Верховного Суду України в п.5 Постанови «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 з подальшими змінами.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Тому, колегія суддів, приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача щодо незгоди з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, оскільки він не відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості та є необґрунтованим.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Смерть рідної людини, це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, порушено його нормальний спосіб життя, що потребує докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту.

Суд першої інстанції зробив вірний висновок, що позивачу спричинено психологічні страждання. Визначення розміру моральної шкоди є правовим питанням, яке вирішується судом. Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі по 350 000 грн.

В зв`язку з наведеним вище колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та є необґрунтованим.

Колегія суддів враховує вищевикладене та виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, а саме обставини загибелі чоловіка позивача ОСОБА_3 , беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, яка назавжди втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі урахував тяжкість та глибину страждань позивача у зв`язку із смертю рідної людини її чоловіка, не врахував того, що позивач на момент смерті чоловіка була вагітна, не врахував безповоротність такої втрати, що спричинило їй тяжкі моральні страждання, у зв`язку з чим вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та збільшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 200 000 грн. до 350 000 грн.

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та збільшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 200 000 грн. до 350 000 грн.

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подала позов про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави та збільшує цей розмір з 2 000 грн. до 3 500 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2022 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 , збільшивши цей розмір з 200 000 грн. до 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень.

Рішення суду змінити в частині розміру судового збору, стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави, збільшивши цей розмір з 2 000 грн. до 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Поновити дію рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2022 року в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2022 року.

Головуючий:

Судді: