РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського округу Корнієнко Яна Станіславівна, місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Василя Сергієнка, буд.15 прим.69, про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2022р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_3 . Спадкоємцями першої черги після смерті чоловіка є вона як дружина та їх донька ОСОБА_2 , яка спадщину після смерті батька в установленому законом порядку не прийняла. Вона ж на час смерті чоловіка проживала з ним разом за однією адресою і звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правоустановчі документи на спадкове нерухоме майно. У зв`язку з втратою правоустановчого документа на квартиру вона на даний час також не може підтвердити своє право власності на 1/6 частину квартири, яке вона набула правомірно внаслідок приватизації квартири в 1999р. У зв`язку з цим вимушена звернутись до суду з цим позовом.

Просить визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку приватизації житла.

Ухвалою суду від 26.09.2022р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити.

Третя особа приватний нотаріус ЗМНО Корнієнко Я.С. в підготовче судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи за наявними у справі доказами і згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у зв`язку з визнанням позову відповідачкою ОСОБА_2 ухвалити рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 30.11.1968р. перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк.10).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Запоріжжі (арк.9).

На момент смерті він був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті за цією ж адресою була зареєстрована та проживала дружина ОСОБА_1 .

Зазначена квартира належала первісно на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 17.03.1999р. Хортицькою районною адміністрацією (арк.13).

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 29.03.2011р. приватним нотаріусом ЗМНО Сенченко В.М., реєстровий №785, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 продали 2/3 частини квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..

Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить по 1/6 частині вказаної квартири кожному.

17.05.2022р. позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємиця першої черги за законом (дружина спадкодавця) звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

На підставі цієї заяви нотаріусом була заведена спадкова справа №49/2022, в Спадковому реєстрі № 69285919, яка на час розгляду цієї справи є чинною (арк.33-49).

Донька спадкодавця відповідачка ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_6 з ним разом не проживала і з заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк до нотаріуса не звернулась, у зв`язку з чим вважається такою, що не прийняла спадщину.

15.09.2022р. приватним нотаріусом ЗМНО Корнієнко Я.С. позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_3 , оскільки відсутні оригінали правоустановчих документів на зазначене спадкове майно.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_7 .

При цьому, суд виходить з того, що відповідачка ОСОБА_2 повністю визнала позовні вимоги ОСОБА_7 і, на думку суду, таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів.

Так, ухвалюючи рішення в частині визнання за позивачкою права власності на 1/6 частину вказаної квартири, яке вона набула після приватизації житла та продажу частки квартири іншим особам, суд виходить з такого.

Згідно з ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у поряду, встановленому законом.

Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оцінивши обставини справи, суд вважає встановленим та доведеним, що позивачка ОСОБА_7 разом з чоловіком ОСОБА_6 правомірно первісно набули право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку приватизації житла, що засвідчується Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданим 17.03.1999р. Хортицькою районною адміністрацією. Право власності було зареєстровано в установленому на той час порядку в ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 19.04.1999р. Вказані особи проживали та користувались цим майном, тобто фактично володіли та користувались своєї власністю.

Після відчуження 2/3 частин квартири на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2011р. іншим особам, що також є виключним правом власника вільно розпоряджатись своїм майном, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить по 1/6 частині вказаної квартири кожному.

Разом з тим, у зв`язку із втратою оригіналу правоустановчого документу Свідоцтва про право власності на житло та смертю одного із співвласників чоловіка ОСОБА_6 позивачка не може підтвердити своє право власності на частку квартири в позасудовому порядку, у зв`язку з чим воно підлягає захисту судом шляхом визнання за нею права власності на цю частку на підставі ст.392 ЦК України.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_6 , суд виходить з такого.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно.

Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оцінивши обставини справи та наявні докази, виходячи з вищевикладених норм права, суд вважає, що позивачка ОСОБА_7 правомірно набула право власності на спадкове майно 1/6 частину квартири АДРЕСА_3 , яке залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_6 , оскільки є спадкоємицею за законом першої черги, на момент смерті спадкодавця проживала разом з ним і звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто у встановленому законом порядку прийняла спадщину. При цьому, нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді зазначеного нерухомого майна у зв`язку з відсутністю оригіналів правоустановчих документів на спадкове нерухоме майно, що підтверджено належним чином постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Однак, на думку суду, відсутність правовстановлюючого документа про право власності на нерухоме майно і відсутність державної реєстрації цього права за спадкодавцем не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить їй з моменту відкриття спадщини.

Отже, позивачка ОСОБА_7 позбавлена права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, яка залишилась після смерті її чоловіка, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно.

На підставі вищевикладеного, виходячи з вимог діючого законодавства, завдань цивільного судочинства, принципів верховенства права, законності, пропорційності, справедливості та розумності, суд вважає необхідним захистити порушене право позивачки шляхом визнання за нею права власності на 1/3 частину вказаної квартири (1/6 частина в порядку приватизації та після відчуження частки майна + 1/6 частина в порядку спадкування після смерті чоловіка).

Таким чином, позов ОСОБА_7 слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.15,16,316,321,328,345,392,1216,1218,1223,1261,1268,1269,1297 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,200,206,258,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 .

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А. Мурашова

18.10.2022