Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2543/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завданої шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення завданої шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка з неповнолітньою дитиною проживають в непридатному для життя житловому будинку, який через підземні води руйнується і рішенням виконкому Вилоцької селищної ради Виноградівського району № 98 від 18.10.2006 року громадянку ОСОБА_3 , мешканку АДРЕСА_1 , взято на облік як таку, що є матір`ю одиночкою і потребує поліпшення житлових умов. Пунктом 3 цього рішення виділено їй комунальну квартиру в АДРЕСА_2 . Рішенням виконкому Вилоцької селищної ради №116 від 22.10.2008 року пункт 3-5 рішення №98 від 18.10,2006 року визнано такими, що втратили чинність, та виділено їй комунальну квартиру в АДРЕСА_3 . Однак дана квартира виявилася повністю непридатною для проживання, без вікон, дверей та санвузла. У зв`язку з цим позивачка здійснювала пошук адвоката, який би допоміг їй добитися виділення придатного для проживання житла. У 2013 році вона звернулась за наданням правової допомоги до відповідача - адвоката Жилкіна В.В. (№ Свідоцтва - 21/835, Дата видачі свідоцтва: 25.01.2013, Орган, що видав свідоцтво: Закарпатська обласна КДКА, Номер рішення: 31, Дата прийняття рішення: 21.12.2012). Предметом надання правової допомоги було виділення позивачці придатного для проживання житла. Казала, що треба звертатись з позовом до суду, однак він вказав, що краще знає, що треба робити. У 2013 році сплатила відповідачу 300 грн. за лист до Виноградівської райдержадміністрації, згодом - 450 грн. за написання та направлення листа на адресу Виноградівської районної державної адміністрації. У 2014 році сплатила 400 грн. за лист до Закарпатської облдержадміністрації. Потім знову позивачка сплатила відповідачу 400 грн за лист до Закарпатської облдержадміністрації. 200 грн за лист до Виноградівської райдержадміністрації. 70 грн за лист до Виноградівської райдержадміністрації. 300 грн на оплату пального за поїздку до Закарпатської облдержадміністрації. 500 грн за лист до Виноградівської райдержадміністрації. Знову 500 грн за лист до Виноградівської райдержадміністрації. Потім 450 грн за лист до Виноградівської райдержадміністрації. 300 грн за лист до Виноградівської райдержадміністрації. 500 грн за лист до Виноградівської райдержадміністрації. 300 грн. за публікацію статті у обласній газеті. 200 грн. за публікацію статті у обласній газеті. І знову, 300 грн. за публікацію статті у обласній газеті. У 2015 році сплатила 225 грн. за запит до Виноградівської райдержадміністрації. 200 грн. - за лист до голови Закарпатської ОДА. 300 грн. - знову лист до голови Закарпатської ОДА. Потім ще 400 грн. за лист до голови Закарпатської ОДА. 400 грн. за лист до голови Закарпатської ОДА. 250 грн. до голови Виноградівської РДА. 300 грн. до голови Закарпатської ОДА. 300 грн. за публікацію статті у газеті. 300 грн. за підготовку листа на адресу Вилоцької селищної ради. Знову 300 грн. за підготовку листа на адресу Вилоцької селищної ради. 300 грн. за лист до Закарпатської облдержадміністрації. 500 грн. за лист до Виноградівської райдержадміністрації. У 2016 році - 400 грн, за лист до голови Закарпатської ОДА. Таким чином, вказує, що сплатила відповідачу 9345 грн. за різноманітні листи та публікації у газети, які були повністю безрезультатними. Відповідач порушив принципи професійної діяльності адвоката, не застосувавши всі законні засоби ефективного вирішення спору на її користь, належним чином не сприяв позитивному для позивачки вирішенню спору. Вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача зазнала майнової шкоди сплачені кошти за неякісно надану правову допомогу. Крім того, незаконними діями відповідача під час надання правової допомоги їй завдана моральна шкода, яку оцінює в 10 000 грн. Просить суд ухвалити рішення, яким: стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 9 345 грн. - матеріальну шкоду (кошти, втрачені внаслідок сплати за надання правової допомоги, що надана неякісно); стягнути з відповідача 10 000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди, що завдана позивачу у зв`язку з неякісно наданою правовою допомогою.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та не визнає їх в повному обсязі, вважає подання позивачем завідомо безпідставного позову у спорі, який має очевидно штучний характер. Відзив мотивано тим, що діючи всупереч вимогам статей 81, 83 ЦПК України позивачка не подала до суду жодного доказу на підтвердження обставин на які вона посилається, існування між сторонами договірних відносин як підстави для стягнення шкоди, доказів передачі/отримання позивачем будь-яких грошових коштів відповідачу. Позивач не зазначає в чому саме полягає неналежне виконання відповідачем взятого зобов`язання перед позивачем та наявність його вини у заподіянні шкоди. Позивач не доводить у визначеному процесуальним законом порядку наявність причинно-наслідкового зв`язку між неналежним виконанням відповідачем взятого зобов`язання та заподіянням позивачу шкоди як підстави для стягнення її судом. Позивач не доводить наявність заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, не зазначає в чому саме вона полягає та розрахунок із якого він виходив зазначаючи заподіяння йому депресії внаслідок саме дій/бездіяльності відповідача. Позивач звертається до суду з позовними вимогами за межами строків позовної давності. Позивачка ОСОБА_1 ніколи до відповідача не зверталася за наданням правової допомоги і будь-якої домовленості з нею у відповідача не було. Посилаючись на потребу в отриманні житла дочці ОСОБА_4 за рахунок Вилоцької селищної ради, оскільки дочка проживає із сином-інвалідом 1 групи до відповідача у грудні 2014 року зверталася її мати - ОСОБА_5 і між ними була досягнута домовленість про спробу позитивного вирішення їх питання в досудовому порядку, яка полягатиме у наданні правової допомоги у виді консультацій, підготовки заяв, звернень, супроводі до посадових осіб, керівників органів місцевого самоврядування на безоплатній основі, з чим ОСОБА_5 погодилася. Для цього відповідачем було підготовлено декілька заяв до тодішніх голів Виноградівської РДА, Закарпатської ОДА, народного депутата та посадових осіб органів місцевого самоврядування, здійснювався супровід і присутність з ОСОБА_5 на особистих прийомах при роз`ясенні керівництвом району, області прийнятих рішень у відповідь на заяви ОСОБА_6 , які наявні у Позивачки.. За час виготовлення документів та здійснення супроводу будь-які гроші відповідач не вимагав, ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_8 йому їх не давали. У з`язку з наведеним позивач просить суду ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі (а.с. 22).

Відповідач ОСОБА_2 будичи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання також не з`явився, однак 12.10.2022 подав через канцелярію суду клопотання, за яким судове засідання просить провести за його відсутності та відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до положень ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи без сторін на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. ст. 26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, який укладається в письмовій формі. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України зобов`язання виникає з договорів та інших правочинів.

В даному випадку договір про надання правової допомоги між сторонами не укладався.

Суд погоджується з твердженнями відповідача, що між ним та позивачкою договірні відносини не існували. За правовою допомогою позивачка до відповідача не зверталася.

Встановлено, що у грудні 2014 року до відповідача за юридичною консультацією зверталася мати позивачки ОСОБА_5 посилаючись на потребу в отриманні житла дочці ОСОБА_9 за рахунок Вилоцької селищної ради, яка потребувала покращення житлових умов. Між ними було досягнуто домовленість про надання відповідачем консультацій, підготовку заяв, звернень до посадових осіб органів місцевого самоврядування на безоплатній основі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка стверджує, що на протязі 2013-2016 років сплатила відповідачу суму в 9345 грн за надання правової допомоги - підготовку листів, звернень, публікацію статтей у газетах, однак надана допомога була неякісною, придатне для проживання житло їй виділено не було.

Проте до позовної заяви не надано доказів на підтвердження слати позивачем відповідачу зазначеної суми коштів.

Позивач стверджує, що відповідач не виконав її прохання звернутися до суду з позовом про виділення їй житлового приміщення.

Разом з цим 12.10.2022 відповідачем подано до суду копії судових рішень, ухвалених на протязі 2012 року, а саме : копії рішень Виноградівського районного суду від 11.06.2012 року, Апеляційного суду Закарпатської області від 10 серпня 2012 року і Ухвали Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.11.2012 року (цивільна справа за участю позивача ОСОБА_6 № 703/439/12 від 11.06.2012 року).

З вказаних судових рішень встановлено, що станом на день звернення матері позивачки до відповідача з питанням надання правової допомоги (2014 рік) рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 10.08.2012 було скасовано рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11.06.2012 в частині зобов`язання Вилоцької селищної ради про надання ОСОБА_6 придатного для проживання житлового приміщення та у задоволенні її позову, відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.11.2012 року у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 10.08.2012 року також відмовлено.

Отже, відповідач не порушив права позивачки.

Таким чином суд приходить до переконання, що оскільки між сторонами спору договору про надання правової допомоги укладено не було, факт передачі позивачкою відповідачу грошових коштів жодним доказом не підтверджено, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 9345 грн - матеріальної шкоди, слід відмовити.

Відповідно до ч .ч. 3, 4 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 10 000 грн моральної шкоди, суд зазначає, що вказана вимога є похідною від попередньої (основної) позовної вимоги.

Тож за відсутності правових підстав для задоволення основної позовної вимоги, відсутні й підстави для задоволення похідної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Отже, у задоволенні позову належить відмовити повністю за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завданої шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.10.2022.

ГоловуючийТ. Ю. Левко