Справа № 276/1340/21
Провадження по справі №2-о/276/3/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського А.М.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Галіцької - Плисак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання на території України, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з відповідною заявою в якій, з урахуванням зміни предмету заявлених вимог, просить встановити факт її проживання у місті Марганець Дніпропетровської області на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», у період з 1968 по 1979 рік.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що вона у період з 1968 по 1979 роки проживала та працювала у м. Марганець Дніпропетровської області Української РСР. Вказане підтверджується документами про здобуття освіти, довідками комунального підприємства та записами в трудовій книжці.

Встановлення даного факту їй необхідно для визначення підстави для набуття громадянства України за територіальним походженням, а саме за ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України».

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01.10.2021 року заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, що не перевищує десяти календарних днів.

Ухвалою судді від 23.10.2021 року у зв`язку з усуненням недоліків вказаних в ухвалі суду від 01.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Представник заявника ОСОБА_2 адвокат Хоменко С.О., в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, наведених в заяві.

Представник заінтересованої особи, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, вказала, що документально підтверджено проживання ОСОБА_2 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» лише у період з 1972 по 1974 роки, у зв`язку з чим не заперечують щодо задоволення заяви лише в цій частині. В іншій частині заяви слід відмовити, оскільки факт проживання заявника у місті Марганець Дніпропетровської області в інші роки не знайшов свого документального підтвердження.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.293 ч.2 п.5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до пункту 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Грузії, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , виданим Міністерством юстиції 29 жовтня 2019 року (а.сп.6).

Відповідно до копії атестату про середню освіту НОМЕР_2 виданого 28 червня 1974 року, ОСОБА_4 , у 1974 році закінчила повний курс Новопокровської середньої школи з виробничим навчанням (а.сп.9).

Також в 1974 році ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , закінчила повний курс виробничого навчання за професією (спеціальністю) бібліотекар; рішенням кваліфікаційної комісії Новопокровської середньої школи від 14 травня 1974 року ОСОБА_4 присвоєно кваліфікацію бібліотекаря (а.сп.10).

Відповідно до листа Комунального опорного закладу освіти «Новопокровський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Новопокровської селищної ради Дніпропетровської області №309 від 08 грудня 2021 року, наданого на запит управління ДМС в Житомирській області, громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно навчалась в «Новопокровській середній школі з виробничим навчанням в складі IX-X класів» в період з 01.09.1972 р. по 27.06.1974 р. про що свідчать записи у книгах наказів від 1972 року та 1974 року: наказ від 25.08.1972 року №122 «Про зарахування учнів до 9-х класів»; наказ від 27.06.1974 року №97 «Про випуск зі школи учнів 10-х класів та переведення 9-х класів до 10-го» (а.сп.80)

Згідно з відомостями трудової книжки виданої 11 липня 1974 року, ОСОБА_4 у період з 12.07.1974 по 30.06.1976 працювала на Марганецькій стрічкоткацькій фабриці; у період з 07.10.1977 по 10.03.1978 працювала на посаді бібліотекаря в середній школі №10 м. Марганець (а.сп.8).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 2, сформованого 24 травня 2011 року, ОСОБА_4 03 грудня 1976 року зареєструвала шлюбу з громадянином ОСОБА_6 ; після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « ОСОБА_7 » (а.сп.11).

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 виданого повторно 06 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, шлюб між чоловіком ОСОБА_6 і дружиною ОСОБА_8 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №67 від 11 квітня 1979 року; після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоюється прізвище « ОСОБА_9 » (а.сп.12).

Відомостями свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 виданого 10.07.1985 року стверджується, що ОСОБА_4 10 липня 1985 року уклала шлюб з громадянином ОСОБА_10 ; після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « ОСОБА_11 » (а.сп.15).

На підтвердження факту постійного проживання на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», у період з 1968 по 1971 роки заявник ОСОБА_2 надає копію довідки, яка видана КП «Горкоммунхоз» м.Марганець 29.11.2010 року (а.сп.18).

За змістом заяви, вказана довідка має підтвердити факт проживання матері заявника разом з заявником за адресою: АДРЕСА_1 у період з 1968 по 1973 роки.

Доказами у цивільному процесуальному праві визнаються будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи положення ст. 81 ЦПК України, заявник у цій справі зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, подати такі докази. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд звертає увагу, що довідка видана КП «Горкоммунхоз» м. Марганець 29.11.2010 року (а.сп.18) містить закреслення щодо місця прописки, не містить відтиску печатки відповідного підприємства, а також прізвища та ініціалів посадової особи, яка її підписала. Крім того, відповідна довідка не містить підстави (джерела), звідки взято відповідну інформацію. Також в матеріалах справи відсутні докази, що зазначена в довідці гр. ОСОБА_12 , 1937 р.н. є матірю заявника. За вказаних обставин такий доказ не може достеменно підтвердити доводи заявника про те, що вона проживала на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», у період з 1968 по 1971 роки.

Суд критично оцінює наданні представником заявника листи прокуратури Житомирської області за №04/2-173-07 від 28.07.08 та №07/173-07 від 25.07.08, відповідно до змісту яких встановлено, що заявник проживала на території України з 1967 до 1979 року, оскільки в них не зазначено на підставі яких документів (доказів) було визначено період проживання заявника на території України, а також органи прокуратури не мають повноважень встановлювати факт проживання особи на території України.

Інших доказів, які б підтверджували факт проживання ОСОБА_2 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» безпосередньо у період з 1968 по 1971 роки матеріали справи не містять. Крім того матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт проживання ОСОБА_2 у м.Марганець Дніпропетровської області в 1979 році.

З огляду на вищевикладене, враховуючи дослідженні письмові докази, суд приходить до висновку про доведеність факту проживання ОСОБА_2 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», у період з 01 вересня 1972 року по 10 березня 1978 року.

Керуючись ст. ст. 3,4,11-13,81,209,265,268,293,294, 315 ЦПК України,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 у місті Марганець Дніпропетровської області на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», у період з 01 вересня 1972 року по 10 березня 1978 року.

У задоволенні іншої частини вимог заяви про встановлення факту відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області, адреса місцязнаходження: м. Житомир, вул. Пушкінська, 44, .

Повний текст рішення складено 31.10.2022 року.

Головуючий суддя: А.М. Збаражський