Рішення

Іменем України

13 жовтня 2022 року місто Чернігів

Справа №751/2697/22

Провадження №2/751/1010/22

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Пилипович А. Я.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору від 01.12.1995 купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1-4).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.12.1995 він разом з батьком продав ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 . Договір купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Шмуневською Л.А. Вказує, що істотні умови договору покупцем не були виконані: не здійснено державну реєстрацію договору купівлі-продажу, не зареєстровано місце проживання, в даній квартирі ОСОБА_5 фактично ніколи не мешкала, комунальні платежі не сплачувала. Отже, вважає, що договір купівлі-продажу від 01.12.1995 не є укладеним і не створює прав та обов`язків для сторін. Порушення покупцем ОСОБА_5 істотних умов вказаного договору завдало позивачеві значної шкоди. При укладенні договору, продавець ОСОБА_1 розраховував отримати грошові кошти за квартиру і позбавитись обов`язків сплачувати комунальні послуги за її утримання. Внаслідок нездійснення ОСОБА_5 державної реєстрації договору купівлі - продажу даної квартири, в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно власником значиться ОСОБА_1 , а отже, до нього пред`являються вимоги кредиторів про сплату боргів за комунальні послуги.

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 16 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

У встановлений строк від відповідача надійшов відзив (а.с.53-55), згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що ОСОБА_5 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 1995 року. Однак, оскільки нею не було зареєстровано у встановленому порядку це право, вона набула лише право володіти та користуватися цим майном, однак розпорядитись (продати, подарувати) ним вона права не мала. Покупець ОСОБА_5 сплатила повну вартість придбаної нею квартири, та мала намір зареєструвати своє право власності, що підтверджується зокрема і рішеннями судів у справах № 751/4237/17 та 751/3245/20, однак не встигла, нажаль, за життя зробити цього. Доводи на яких ґрунтується позовна заява та вимоги про розірвання договору не заслуговують на увагу та задоволення, оскільки суперечать нормам чинного законодавства та порушують принцип правової визначеності при укладенні сторонами договорів купівлі-продажу. Крім того, відповідач просив застосувати строк позовної давності, оскільки з 1995 року позивач знав, що не було здійснено реєстрацію придбаної квартири.

Ухвалою суду від 30 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

01 грудня 1995 року між продавцями ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири загальною площею 27,9 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Новозаводської районної Ради народних депутатів міста Чернігова 28 листопада 1995 року та зареєстрованого в Чернігівському МБТІ за №124702. Продаж квартири вчинено за 650 000 000 карбованців, які (гроші) продавці ОСОБА_6 та ОСОБА_1 від покупця ОСОБА_5 одержали повністю до підписання договору. За умовами даний договір підлягає реєстрації за місцем знаходження будинку у Чернігівському МБТІ (а.с.5-6).

Відповідно архівної довідки Державного нотаріального архіву Чернігівської області Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області № 9/02-04 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Шмуневською Л.А. 01.12.1995 за реєстровим №2202 було посвідчено договір купівлі продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_2 . Продаж квартири вчинено за 650 000 000 карбованців, які продавці ОСОБА_6 та ОСОБА_1 від покупця ОСОБА_5 одержали повністю до підписання договору (а.с.64).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.08.2022 державна реєстрація указаної квартири ОСОБА_5 не здійснена (а.с.27-30).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру, витребування 1/2 частини квартири відмовлено повністю (а.с.7-8).

Крім того, рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 12.12.2017 позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , приватного нотаріуса Бублик Тетяни Миколаївни, державного нотаріуса Кухти Тамари Олександрівни, про визнання незаконними свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу квартири, визнання дій державного реєстратора незаконними та про визнання права власності на квартиру задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 квітня 2017 року, видане ОСОБА_7 та ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , державним нотаріусом Бахмацького районного нотаріального округу Кухтою Т.О., реєстраційний №1-392. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , який був укладений 07 липня 2017 року між ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Бублик Т.М., реєстраційний № 628 (а.с.57-61).

Також додатковою постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 09.02.2018 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 квітня 2017 року, видане ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_2 державним нотаріусом Бахмацького районного нотаріального округу Кухтою Т.О., реєстраційний №1-393 (а.с.61 зв-63).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.41 зв).

Згідно копії заповіту, а також копії спадкової справи спадщину після її смерті прийняв ОСОБА_2 (а.с.10-11, 49-51), який є відповідачем у справі.

За життя ОСОБА_5 зверталася до Слідчого управління ГУНП в Чернігівській області щодо вилучення із кримінального провадження №0004725 від 07.06.2017 договору купівлі - продажу від 01.12.1995 року (а.с.65-67).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

За змістом позовних вимог вбачається, що між сторонами виникли саме правовідносини щодо купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, який оформлений договором від 01.12.1995.

Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення, оскільки договір купівлі-продажу укладений у 1995 році.

Відповідно до ст.126 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, а також з нормами ст. 2 Закону України «Про власність», право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Підставою виникнення права приватної власності на майно, зокрема є укладення угод, не заборонених законом.

Відповідно до 128 ЦК УРСР 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 224 ЦК УРСР 1963 року ).

Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно ( ст. 225 ЦК УРСР, 1963 року ).

Зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться ( ст. 161 ЦК УРСР 1963 року)

Статтею 227 ЦК УРСР 1963 року визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Таким чином, законом чітко передбачалась обов`язкова нотаріальна форма договору відчуження житлового будинку (квартири), наслідком недодержання якої є його недійсність та його подальша реєстрація органами місцевого самоврядування.

Покупець ОСОБА_5 сплатила повну вартість придбаної нею квартири, та мала намір зареєструвати своє право власності, що підтверджується зокрема і рішеннями судів у справах № 751/4237/17 та 751/3245/20, однак не встигла за життя зробити цього.

ОСОБА_5 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 1995 року. Однак, оскільки нею не було зареєстровано у встановленому порядку це право, вона набула лише право володіти та користуватися цим майном, однак розпорядитись (продати, подарувати ) ним вона права не мала.

На час укладення спірного договору купівлі-продажу квартири ЦК УРСР 1963 року не пов`язував момент виникнення права власності на нерухоме майно з моментом державної реєстрації договорів, що підлягали такій реєстрації. Відсутні відповідні умови і в тексті договору купівлі-продажу.

Відповідно ст. 651 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року), на яку посилається позивач обґрунтовуючи позов, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Разом з тим, якщо покупець на порушення договору відмовиться прийняти куплену річ або заплатити за неї встановлену ціну, продавець вправі вимагати прийняття речі покупцем і оплати ціни, а також відшкодування збитків, завданих затримкою виконання, або, з своєї сторони, відмовитись від договору і вимагати відшкодування збитків ( ст.232 ЦК УРСР 1963 року ).

Відтак діючим на той час законодавством у випадку відмови прийняти куплену річ було передбачено можливість продавця відмовитись від договору і вимагати відшкодування збитків, а не ставити питання про розірвання такого договору.

Також, слід зазначити на час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_5 , але право власності на спірну квартиру за ним не зареєстровано.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. ( ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

За таких обставин вимоги позивача про розірвання договору купівлі-продажу, більше ніж через 26 років, не ґрунтуються на вимогах законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення.

Між тим, представник відповідача під час розгляду справи просив застосувати строк позовної давності, оскільки договір купівлі-продажу укладено в 1995 році, а до суду звернувся лише в 2022 році.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанови ВП ВС від 07.08.2019 по справі № 2004/1979/12, від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови ВП ВС від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Тобто, недоведеність позову є самостійною підставою для відмови у його задоволенні, то сплив позовної давності не має значення.

V. Розподіл судових витрат

Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору 1 773,04 грн (а.с.20) та витрати на правничу допомогу в сумі 6 000 грн (а.с.18а).

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 651 ЦК України, ст.ст. 126, 127, 153, 224, 225, 227 ЦК УРСР 1963 року,

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.10.2022.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя Н. В. Маслюк