Номер провадження: 22-ц/813/6644/22
Справа № 509/5800/21
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії::

Головуючого Гірняк Л.А.

суддів Сегеди С.Н., Комлевої О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін в приміщенні Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

-про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст позовних вимог

22.10.2021 позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього на його корись матеріальну шкоду у розмірі 56 144,60 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 22.10.2020 о 12:00 год відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 0217230», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по сухому асфальтобетонному покриттю з боку с. Сухий Лиман в напрямку автодороги «Одеса - Чорноморськ», під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг на 12 км + 300 м вказаної автодороги, грубо порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 б, 16.11 ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем «TOYOTA AVENSIS», державний номер НОМЕР_2 , яким керував позивач. Внаслідок ДТП йому спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої кисті в проксимальному відділі другої п`ясткової кістки без зміщення, які викликали тривалий розлад здоров`я, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, автомобіль, належний позивачу отримав механічні ушкодження.

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.05.2021 у справі №509/6666/20 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів був пошкоджений належний йому автомобіль, тобто завдана матеріальна шкода у розмірі 85573,40 грн., яка визначена висновком експерта № 163-21 від 11.08.2021, на проведення якої він витратив 5000 грн. ТДВ "СК "Альфа-Гарант" за страховим полісом АО- від 17.04.2020 відшкодувала йому матеріальну шкоду у сумі 51000 грн. Проте, невідшкодованою залишається матеріальна шкода у розмірі 56144,60 грн.

Також ним сплачено 2080 грн. за перебування автомобіля на арештмайданчику, а також здійснені витрати у сумі 4500 грн. за послуги евакуатора, проведення діагностики автомобіля після ДТП на суму 1000 грн., а також сплачено 90 грн. в якості комісії за послуги банку.

На проведення медичного обстеження ним витрачено 699 грн., а також через втрату працездатності строком на 40 днів ним втрачено заробіток в розмірі 8202,20 грн.

Також позивач вважає, що в результаті ДТП за безпосередньої участі та встановленої вини відповідача, йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що він переніс стрес, біль і страждання, тривалий час перебував фізично обмеженою особою, втратив можливість підтримувати активне громадське життя, вирішувати побутові питання, на даний час потерпає від переживань щодо можливості відшкодування завданої шкоди, зазнає душевних страждань через байдуже ставлення, відсутність поваги і співчуття винуватця ДТП до нього, пошкодження його майна. Така моральна шкода, на його думку, має бути йому відшкодована відповідачем у сумі 50000 грн.

11.11.2021 відповідач надав відзив на позов, у якому він просив відмовити у позові та зазначив, що:

- довідка від 30.11.2020 не є належним доказом непрацездатності позивача, що впливає зі змісту цієї довідки;

- відсутні інші належні та допустимі докази непрацездатності позивача;

- розрахунок сум втраченого заробітку, наданий позивачем, є невірним та некоректним, та на його підставі неможливо встановити фактичну кількість днів, під час яких позивач був непрацездатним.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 січня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди - 47942 (сорок сім тисяч дев`ятсот сорок дві) гривні 40 копійок, моральної шкоди - 10000 (десять тисяч) гривень, витрати на сплату судового збору у розмірі 908 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд встановив, що 22.10.2020 о 12:00 год. відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 0217230», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по сухому асфальтобетонному покриттю з боку с. Сухий Лиман в напрямку автодороги «Одеса - Чорноморськ», під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг на 12 км + 300 м вказаної автодороги, грубо порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 б, 16.11 ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем «TOYOTA AVENSIS», державний номер НОМЕР_2 , яким керував позивач.

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.05.2021 у справі №509/6666/20 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

На підставі ч.6 ст.82 ЦПК України суд визнав встановлений вироком суду на підставі судово-медичної експертизи факт спричинення позивачу тілесних ушкоджень у вигляді: закритого перелому лівої кисті, в проксимальному відділ ІІ-ої п`ясткової кістки без зміщення, які утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути частини салону автомобілю в момент зіткнення транспортних засобів, не були небезпечними для життя, однак викликали тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більше 21 дня) і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Судом встановлено, що відповідно до висновку експерта №163-21 від 11.08.2021 вартість матеріального збитку, завданого позивачу, складає 85573,40 грн. Вартість проведення авто товарознавчого дослідження ТЗ щодо визначення матеріальної шкоди складає 5000 грн. За перебування ТЗ на арештмайданчику позивачем сплачено 2080 грн. Витрати на послуги евакуатора для ТЗ склали 4500 грн., вартість діагностики склала 1000 грн., комісія банку на операції 90 грн. ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за страховим полісом АО- від 17.04.2020 відшкодовано ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 51000 грн., а тому розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 , становить 47942, 40 грн.

Суд зазначив, що вимоги про відшкодування втраченого заробітку через втрату працездатності в розмірі 8202,20 грн. не можуть бути задоволені, враховуючи предмет позову та докази, надані позивачем, оскільки ст.ст.1195, 1197, 1202 ЦК України та пункти 12 та 22 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачають встановлення ступеню втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, який потерпілий мав до ушкодження здоров`я, а також встановив, що позивач не зазначив період за який, на його переконання, відповідач повинен відшкодувати втрачений заробіток (доход) витрат, обмежившись зазначенням лише періоду - 40 днів.

Також судом встановлено, що відповідач повинен нести відповідальність за моральну шкоду, завдану позивачу, в розмірі 10000 гривень, та керувався при визначенні його розміру ст.ст.23, 1167, 1187 ЦК України, виходячи з факту ушкодження здоров`я позивача та завдання матеріальної шкоди належному йому транспортному засобу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 січня 2022 року в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., відповідач ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування рішення в цій частині, посилаючись на неповне дослідження доказів та обставин, порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що:

- суд першої інстанції помилково прийняв на увагу в якості доказу заподіяння моральної шкоди та в якості підтвердження тимчасової непрацездатності довідку від 30.11.2020;

- позивачем не надано інших доказів, які б могли підтвердити причинно-наслідковий зв`язок моральних страждань у позивача з ДТП.

Фактичні обставини та оцінка апеляційного суду

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши та перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, розглянула справу в порядку письмового провадження без виклику сторін та прийшла до наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судове рішення в частині стягнення матеріальної шкоди не оскаржується, а тому в цій частині судовою колегією не переглядається.

Судом встановлено і не оскаржується сторонами, що 22.10.2020 о 12:00 год. відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 0217230», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по сухому асфальтобетонному покриттю з боку с. Сухий Лиман в напрямку автодороги «Одеса - Чорноморськ», під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг на 12 км + 300 м., вказаної автодороги грубо порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 б, 16.11 ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем «TOYOTA AVENSIS», державний номер НОМЕР_2 , яким він керував.

Внаслідок зіткнення позивач ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої кисті, в проксимальному відділ ІІ-ої п`ясткової кістки без зміщення, які утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути частини салону автомобілю в момент зіткнення транспортних засобів, не були небезпечними для життя, однак викликали тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більше 21 дня) і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Факт зіткнення автотранспортних засобів з вини відповідача та отримання позивачем тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості підтверджується вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 травня 2021 року, яким відповідач визнаний винним у скоєнні злочину за ч.1 ст.286 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження (а.с.8), який відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також судом першої інстанції встановлено, що внаслідок зіткнення автотранспортних засобів був пошкоджений належний позивачу ОСОБА_2 автомобіль та йому завдана матеріальна шкода, яка відповідно до висновку експерта №163-21 від 11.08.2021 складає 85573,40 грн., а також відшкодуванню підлягають витрати, здійсненні ним у зв`язку з цією подією, а саме: 5000 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження ТЗ щодо визначення матеріальної шкоди, 2080 грн. - за перебування ТЗ на арештмайданчику позивачем 2080 грн., 4500 грн. - за послуги евакуатора для ТЗ склали, 1000 грн. за діагностику, 90 грн. - комісія банку за банківські операції.

Суд першої інстанції визначив, що розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 , становить 47942, 40 грн., оскільки ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за страховим полісом АО- від 17.04.2020 відшкодовано ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 51000 грн.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з пунктом 5 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди частково, суд першої інстанції, керуючись зазначеними нормами законодавства, виходив з наявності та доведеності душевних страждань, які позивач ОСОБА_2 зазнав внаслідок встановлених судом фактів, а саме: ушкодження здоров`я та пошкодження належного йому автомобіля при зіткненні транспортних засобів, яке сталося з вини відповідача ОСОБА_1 .

Судова колегія погоджується з таким висновком суду та вважає його вірним та таким, що відповідає застосованим судом нормам матеріального права.

Судова колегія відхиляє довід апелянта про те, що суд першої інстанції помилково прийняв на увагу в якості доказу моральної шкоди та в якості підтвердження тимчасової непрацездатності довідку від 30.11.2020 (а.с.19), оскільки такий довід спростовується змістом рішення суду, з якого вбачається, що суд факт тимчасової непрацездатності позивача ОСОБА_3 як підставу для відшкодування моральної шкоди суд не встановлював і зазначену довідку в якості зазначеного доказу не приймав.

Також судова колегія відхиляє довід апелянта про відсутність доказів заподіяння моральної шкоди позивачу (пояснень свідків, медичних робітників, висновку судово-медичної експертизи), оскільки вирок суду, яким встановлений факт ушкодження здоров`я позивача, та висновок експерта, яким встановлений факт пошкодження транспортного засобу позивача, є самі по собі достатніми, належними та достовірними доказами в розумінні ч.6 ст.82, ст.102 ЦПК України, що підтверджують факти, з якими ст.23 ЦК України пов`язує право на відшкодування моральної шкоди.

Отже, суд першої інстанції в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для вирішення питання про стягнення моральної шкоди, вірно визначився з характером правовідносин, що виникли між сторонами з цього приводу, та вірно застосував норми права до встановлених фактів.

За встановлених судом обставин та враховуючи наведене, в силу ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.5 ст.258 ЦК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 січня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді- С.М.Сегеда

О.С.Комлева