Дата документу 19.10.2022 Справа № 329/840/20
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 329/840/20 Головуючий у 1-й інстанції: Покопцева Д.О.
Провадження №22-ц/807/902/22 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Салівонського Олексія Миколайовича на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2021 року, у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про встановлення родинних відносин між фізичними особами, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення родинних відносин між фізичними особами, заінтересована особа: ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра, ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк заявниця, як спадкоємець другої черги звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Крім неї, заяву про прийняття спадщини подав заінтересована особа ОСОБА_1 , як спадкоємець четвертої черги за законом, позаяк він проживав із спадкодавцем однією сім`єю. Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 29 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання спадкоємцем четвертої черги та зміни черговості права на спадкування за законом задоволено; встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з вересня 2011 року по 09 лютого 2019 року, визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 ; визнано за ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_3 разом із спадкоємцем другої черги за законом ОСОБА_2 (заявницею у цій справі).

Оскільки у заявниці відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин між нею та спадкодавцем. ОСОБА_1 вже отримав свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину спадкового майна померлої ОСОБА_3 , тобто спір між нею та третьою особою ОСОБА_1 відсутній, тому для оформлення своїх спадкових прав просить встановити факт того, що спадкодавець ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її рідною сестрою.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2021 року заяву задоволено повністю.

Встановлено факт того, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 , представник, адвокат Салівонський Олексій Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2021 року і ухвалити нове рішення, яким залишити заяву без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що між сторонами існує спір про право, оскільки метою звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та спадкодавцем є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті її сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно квартиру АДРЕСА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило.

Учасники справи, належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи телефонограмами. Представнику ОСОБА_1 , адвокату Салівонському О.М. повідомлення про дату час і місце розгляду справи було направлено на електронну адресу зазначену ним в апеляційній скарзі ( а.с. 248-250), що відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається вручення повістки і цій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), справа в провадженні апеляційного суду перебуває з 24 січня 2022 року, розгляд якої неодноразово відкладався із за неявки учасників справи, апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи заяву про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 29 січня 2020 року у справі № 329/476/19, яке набрало законної сили встановлено факт проживання ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрацію шлюбу у період з вересня 2011 року по 09 лютого 2019 року, визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_1 право на спадкування із спадкоємцем другої черги за законом ОСОБА_2 .. ОСОБА_1 на підставі зазначеного рішення вже отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку майна спадкодавця, тому в цій справі не вирішується спір щодо наявності у заявника права на спадкування після смерті ОСОБА_3 та визнання за нею права власності на спадкове майно, позаяк ОСОБА_2 вже зазначена як сестра померлої ОСОБА_3 , але отримати свідоцтво про право на спадщину не в змозі через відсутність у неї документів, які підтверджують родинні відносини із спадкодавицею (відсутність свідоцтва про народження). Отже, заявниця без встановлення даного факту позбавлена можливості реалізувати свої законні права спадкоємця і отримати свідоцтво про право на спадщину на свою Ѕ частину як спадкоємець другої черги.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження заявниці ОСОБА_2 , її дівоче прізвище ОСОБА_4 , вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками були ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ( а.с. 78 зворот).

04 жовтня 1969 року вона уклала шлюб, і змінила прізвище на ОСОБА_7 (а.с.79).

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 07 квітня 1973 року уклала шлюб з ОСОБА_9 , після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с.13).

З листів державного архіву Запорізької області Запорізької обласної державної адміністрації від 04 квітня 2019 року № 01-32/К-0668 (а.с.18), відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Пологівському та Чернігівському районах ГТУЮ у Запорізькій області від 02 липня 2019 року (а.с.20) та відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації ГТУЮ у Донецької області від 20 червня 2019 року № 30/03.1-49 (а.с.19) вбачається, що за результатами перевірки актовий запис про народження ОСОБА_8 , 1940 року народження не виявлено.

Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 (а.с.11).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно (а.с16,17).

Із заявами про прийняття спадщини звернулися заявниця ОСОБА_2 і заінтересована особа ОСОБА_1 .

Надалі ОСОБА_11 звернувся до Чернігівського районного суду Запорізької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання спадкоємцем 4-ї черги та зміни черговості права на спадкування за законом, в якому зазначив, що заявниця ОСОБА_2 є рідною сестрою спадкодавиці ОСОБА_3 (а.с.178-181).

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 29 січня 2020 року у справі № 329/476/19, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено, встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з вересня 2011 року по 09 лютого 2019 року; визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 ; визнано за ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_3 разом із спадкоємцем другої черги за законом ОСОБА_2 (а.с. 8-10).

Згідно копії спадкової справи, наданої Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом, що заведена приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В., після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини за законом як спадкоємці на спадкове майно звернулися ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , який у заяві зазначив, що крім нього є інші спадкоємці, які прийняли спадщину сестра спадкодавця ОСОБА_2 ( (а.с. 67-106).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 26 березня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , видано свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частини квартири в будинку АДРЕСА_2 , та Ѕ частину пенсії, що належали ОСОБА_3 .. У свідоцтвах від 26 березня 2020 року зазначено, що спадкоємцями майна ОСОБА_3 , 1940 року народження є ОСОБА_1 , 1952 року народження та її сестра ОСОБА_2 , 1951 року народження ( а.с. 100, а.с. 104).

Свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частку квартири та Ѕ частки пенсії ОСОБА_2 ще не видано.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в суді першої інстанції пояснили, що вони тривалий час знають ОСОБА_3 та підтвердили той факт, що ОСОБА_2 є рідна сестра померлої ОСОБА_3 .

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року, тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Веховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийяти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прйняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а в разі, якщо спадкоємець на час відкриття спадщини постійно не проживав із спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів в справи, що ОСОБА_2 у передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України подала до Енергодарської державної нотаріальної контори Запорізької області заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 ( а.с. 75 зворот).

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , суд першої інстанції проаналізувавши зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, вірно встановив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не випливає спір про право, оскільки іншим спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 .. Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 29 січня 2020 року у справі № 329/476/19, яке набрало законної сили, встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та спадкодавиці ОСОБА_3 у період з вересня 2011 року по 09 лютого 2019 року, визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , визнано за ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_3 разом із спадкоємцем другої черги за законом ОСОБА_2 (а.с. 8-10).

Тобто, цим рішенням визнано за ОСОБА_1 право на спадкування після смерті ОСОБА_3 разом із спадкоємцем другої черги за законом ОСОБА_2

ОСОБА_1 26 березня 2020 року отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадково майна померлої ОСОБА_3 , а в цих свідоцтвах зазначено, що спадкоємцями майна ОСОБА_3 , 1940 року народження є ОСОБА_1 , 1952 року народження та її сестра ОСОБА_2 , 1951 року народження ( а.с. 100, а.с. 104).

Матеріали справи не містячть доказів, які б свідчили про те, що свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2020 року, які видані ОСОБА_1 були визнані недійсними в установленому законом порядку.

Отже, ОСОБА_1 , прийнявши спадщину у вигляді Ѕ частини спадкового майна після смерті ОСОБА_3 погодився з тим, що іншим спадкоємцем на Ѕ частину спадкового майна є саме ОСОБА_2 .

У порядку, передбаченому спадковим правом (ЦК України), ОСОБА_1 не оспорював право заявниці на прийняття спадщини, тобто судом не встановлено, що між спадкоємцями існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18 (провадження № 61-39374св18), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц (провадження №61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження №61-13709св20)

ОСОБА_2 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом виключно із тим, що у неї відсутнє свідоцтво про народження сестри, а відповідно до довідки Державного архіву Запорізької області вбачається, що за 1937- вересень 1940 років актовий запис про народження ОСОБА_14 відсутній.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку відсутній спір про право, а заявниці на підтвердження факту родинних відносин необхідне для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тому заява ОСОБА_2 підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що справу слід розглядати у порядку позовного провадження, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на зазначене, при розгляді справи суд першої інстанції, враховуючи передбачений статтею 294 ЦПК України порядок розгляду справ окремого провадження, положень щодо змагальності та межі розгляду справи, не обмежуючись позицією заявниці, вислухав заінтересовану особу у справі ОСОБА_1 , надав оцінку його доводам та доказам у справі, прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 .

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, тому підстав для розподілу судових витра немає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Салівонського Олексія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2021 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 21 жовтня 2022 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Кочеткова І.В.