2/465/1256/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

20.10.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Савченко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Оптимум Класик" про стягнення коштів, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду із позовом про стягнення коштів. В обгрунтуванні позовних вимог покликаються на те, що 12.04.2018 року між відповідачем та позивачами укладено попередній договір купівлі - продажу квартири. Відповідно до п.п.2.1., 2.2. попереднього договору, предметом цього договору є укладення сторонами в майбутньоу договору купівлі-продажу об`єкта (основний договір). За цим договором сторони зобов`язуються в майбутньому укласти в належній формі та підписати основний договір, до підписання якого відповідач забезпечить введення будинку в експлуатацію та після оформлення та реєстрації права власності за відповідачем на об`єкт, передає його у власність позивачам в порядку, що встановлений цим договором. З п.п.1.1.1 попереднього договору вбачається, що будинок - багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва багатоквартирного житлового комплексу з житловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 . П.п.1.1.2. та 1.1.3. попереднього договору встановлено, що об`єкт 3-и (три) кімнатна житлова квартира, що знаходиться в 3 (третьому) під`їзді на 3 (третьому) поверсі, за будівельним номером 30 (тридцять), загальна проектна площа 97,51 кв.м. Забудовник будівництва Будинку Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Плюс Україна». У п.2.5. попереднього договору (з врахуванням договору про внесення змін від 26.11.2019 року), сторони укладають основний договір на умовах, передбачених цим договором, протягом ІV (четвертого) кварталу 2021 року, але не пізніше ніж 60 днів з моменту проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачем на об`єкт та за умови виконання позивачами вимог розділу 4 договору. Відповідно до платіжних доручень позивачами сплачено на користь відповідача 1 863 466 (один мільйон вісімсот шістдесят три тисячі чотириста шістдесят шість) гривень 36 коп. Зазначають, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26.04.2021р. у справі №465/6149/20, яке набрало законної сили розірвано попередній договір купівлі продажу квартири від 12.04.2018р. Таким чином, правова підстава, на якій відповідач утримувало отримані від позивачів кошти у загальному розмірі 1 863 466,36 грн., станом на даний час, відпала. Відтак, вищезгадані грошові кошти підлягають поверненню. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, з відповідача на користь позивачів підлягають також стягненню 3 % річних та інфляційні втрати. На підставі наведеного, позивачі просять стягнути пропорційно на свою користь 1 864 385,33 грн., з яких: 1 863 466,36 грн. основний борг, 918,97 грн. пеня, а відтак на користь кожного із позивачів 932 192,66 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2022р., справу передано судді Дзеньдзюрі С.М.

На виконання рішення зборів суддів №3 від 17.06.2022р. та розпорядження В.о. керівника апарату Франківського районного суду м. Львова М. Турчак 22.06.2022р. "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ", відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2022р., справу передано судді Кузю В.Я.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 07.07.2022р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі №465/5655/21, призначено у справі підготовче засідання, визнано обов"язковою явку в судове засідання усіх учасників судового процесу для дачі пояснень з приводу обставин справи, яких зобов"язано представити в суд усі документи, що стосуються предмету позову, для їх дослідження в судовому засіданні.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12.09.2022р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник позивачів подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 12 квітня 2018 року між ТОВ "Компанія з управління активами "Оптимум", що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Оптимум Класик" та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ "Енерджі Плюс Україна" укладено Попередній договір купівлі-продажу трикімнатної житлової квартири, що знаходиться в 3 під`їзді на 3 поверсі за будівельним номером АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 2.1. Попереднього договору, предметом цього договору є укладення сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу об`єкта.

Згідно з п.2.5 вищевказаного договору сторони укладають основний договір на умовах, передбачених попереднім договором протягом четвертого кварталу 2019 року, але не пізніше ніж 60 днів з моменту проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ "Компанія з управління активами "Оптимум".

Відповідно до договору про внесення змін до попереднього договору купівлі-продажу квартири від 26.11.2019 року, внесено зміни до п.2.5 вищевказаного попереднього договору, відповідно до якого сторони укладають основний договір на умовах, передбачених договором протягом четвертого кварталу 2021 року, але не пізніше ніж 60 днів з моменту проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ "Компанія з управління активами "Оптимум".

Згідно рішення Франківського районного суду м. Львова від 26.04.2021р. у справі №465/6149/20 встановлено, що позивачі на виконання своїх договірних зобов`язань сплатили на користь ТОВ "КУА "Оптимум" грошові кошти в розмірі 463172,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 20.04.2018 року, 463172,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 20.04.2018 року, 370538,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 27.04.2018 року, 370538,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 27.04.2018 року, 98022,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 27.12.2018 року, 98022,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 27.12.2018 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, не потребують окремого доказування обставини сплати позивачами грошових коштів відповідачу на виконання умов поперденього договору купівлі - продажу.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладання основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (частина друга статті 635 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

У постанові Верховного Суду від 14.04.2020р. по справі №495/2442/16 висловлена правова позиція, згідно якої під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відтак, зважаючи на те, що відповідач не виконав належним чином умови попереднього договору, слід повернути позивачам грошові кошти.

Суд вважає аргументи позивачів обгрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі.

Для спростування доводів позову відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не представив.

В матеріалах справи відсутні будь - які докази, які свідчать про те, що позивачам повернені грошові кошти, як і відсутні докази, що позивачем безпідставно заявлені позовні вимоги, щодо їх повернення.

За умовами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 37 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10156/17 здійснено наступний висновок щодо застосування норм права в разі порушення позадоговірного зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України, наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому вимога щодо стягнення інфляційних втрат задоволенню не підлягає, оскільки такі не розраховані самими позивачами, а заяву про уточнення позовних вимог в цій частині стороною не подано.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Абз. 4 п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викаденого, керуючись ст. ст. 3, 10, 81, 89, 223, 258, 259, 263, 265, 280 - 287 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Оптимум Класик" про стягнення коштів задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Оптимум Класик" (м. Київ, вул. Толстого Льва, буд.9, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти з урахуванням 3% річних в сумі 932 192 (дев"ятсот тридцять дві тисячі сто дев"яносто дві) гривень 66 коп. .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Оптимум Класик" (м. Київ, вул. Толстого Льва, буд.9, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти з урахуванням 3% річних в сумі 932 192 (дев"ятсот тридцять дві тисячі сто дев"яносто дві) гривень 66 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Оптимум Класик" (м. Київ, вул. Толстого Льва, буд.9, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 9322 (дев"ять тисяч триста двадцять дві) гривень 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Оптимум Класик" (м. Київ, вул. Толстого Льва, буд.9, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 9322 (дев"ять тисяч триста двадцять дві) гривень 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається після вирішення питання про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач 1: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

Позивач 2: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", що діє за рахунок та в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Оптимум Класик", юридична адреса: м. Київ, вул. Толстого Льва, буд.9, .

Суддя В. Кузь