Справа № 681/388/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року м.Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Горгулько Н.А.

за участю секретаря судових засідань Олійник Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін в м. Полонному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 39005,70 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн. заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на правову допомогу в сумі 20000 грн.

В обґрунтування вимог зазначив, що він, на підставі довіреності є володільцем автомобіля «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 .

09.11.2019 року о 02.00 годині ОСОБА_2 керував автомобілем «Mersedes Benz ML 350» д.н.з. НОМЕР_2 і рухався на автодорозі Шепетівка-Чуднів-Бердичів у напрямку м. Полонного та неподалік села Ганнусине Шепетівського району, всупереч вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по своїй смузі руху в напрямку міста Шепетівки, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Полонського районного суду від 27.08.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди для автомобіля було завдано механічні пошкодження, які підтверджуються звітом №489.21 ЕС про оцінку автомобіля «ВАЗ 21093» реєстраційний номер НОМЕР_3 складеного 30 грудня 2021 року. Відповідно до зазначеного висновку вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 39005,70 грн.

Внвслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 20 000 грн., оскільки в результаті неправомірних дій відповідача хід його життя був повністю порушений. Через пошкодження транспортного засобу позивач пережив дуже сильний стрес, окрім того він протягом двох з половиною років не має змоги відремонтувати автомобіль, відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдані позивачу збитки. На даний час позивач також перебуває в пригніченому стані, переживає моральні страждання, відсутність автомобіля постійно призводить до незручностей у повсякденному житті, і до цього часу відповідачем не сплачено жодної гривні, у зв`язку з чим він змушений був звернутися за правовою допомогою до адвоката, витрати на правову допомогу становлять 20 000 грн., і з цивільним позовом до суду.

Через відсутність страхового полісу та неподання заяви до МТСБ України позов подається безпосередньо до винуватця ДТП - відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 25 травня 2022 року у справі відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач, у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження строк, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з даних з постанови Полонського районного суду від 27.08.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за те, що 09.11.2019 року о 02.00 годині ОСОБА_2 керував автомобілем «Mersedes Benz ML 350» д.н.з. НОМЕР_2 і рухався на автодорозі Шепетівка-Чуднів-Бердичів у напрямку м. Полонного та неподалік села Ганнусине Шепетівського району, всупереч вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення із зустрічним автомобілем ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по своїй смузі руху в напрямку міста Шепетівки, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди для автомобіля було завдано механічні пошкодження, які підтверджуються звітом №489.21 ЕС про оцінку автомобіля «ВАЗ 21093» реєстраційний номер НОМЕР_3 складеного 30 грудня 2021 року. Відповідно до зазначеного висновку вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 39005,70 грн.

Дорожньо-транспортною пригодою ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 20 000 грн.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27.09.2018 року він являється володільцем автомобіля «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 на підставі якої має право продати (заставити, обміняти, здати в оренду) за ціну і на умовах на розсуд уповноваженого, а також експлуатувати вказаний автомобіль на території України, а також за її межами, з право виїзду за кордон. Довіреність видана строком на три роки та поновлена 04.10.2021 року (а.с.11 зворот).

Однак, слід зазначити, що відповідно до ст.244 ЦК України - на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно зі ст.ст.238, 244 ЦК України - довіреність не є правовим оформленням переходу права власності, а тому згідно довіреності від 10.08.2012 року до позивача не перейшло право власності на автомобіль від ОСОБА_4 , оскільки, видачу довіреності без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на автомобіль.

Довіреність свідчить про наявність між особою, що її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Видача довіреності на володіння, користування й розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором і не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Отже позивач ОСОБА_1 не є власником автомобіля «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 на підставі довіреності.

Крім того, як вбачається з постанови Полонського районного суду від 27.08.2021 року, залишеної без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 жовтня 2021 року, автомобілем марки «ВАЗ21093» державний номерний знак НОМЕР_3 керував ОСОБА_3 , тобто позивач - ОСОБА_1 не був учасником дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Виходячи з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 не є власником автомобіля «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 та не був учасником дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник (частина третя статті 386 ЦК України) та/або особи, які мають речове право на чуже майно (статті 396 ЦК України).

Позивач ОСОБА_1 , відповідно до ст.395 ЦК України має речове право на чуже майно на підставі довіреності від 04.10.2021.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За приписами ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, відповідно до вимог ст. 1166 ч. ч. 1 та 2 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу марки автомобілю «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 , отриманих в ДТП, становить 39005,70 грн, що підтверджується звітом оцінювача ОСОБА_5 №489.21ЕС від 30 грудня 2021 року.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вартість матеріального збитку має бути стягнуто із відповідача на користь позивача.

Також доводи позивача що до можливості стягнення з відповідача моральної шкоди знаходять своє підтвердження та підлягають стягненню з відповідача.

Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1ст. 1167 ЦК України).

На підставі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України).

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

П.18 Постанови Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з`ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди,

Тобто, умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Позивач посилався на те, що відповідачем йому у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою йому було завдано моральну шкоду, що виразилися в душевних переживаннях. Його хід життя був повністю порушений. Через пошкодження транспортного засобу позивач пережив дуже сильний стрес, окрім того він протягом двох з половиною років не має змоги відремонтувати автомобіль.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Частиною другою статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Керуючись ст.ст. 1167, 1187,1194 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 39005,70 грн матеріальної шкоди, 20000 грн моральної шкоди, 20000 грн витрат на правову допомогу та 992,40 грн сплаченого судового збору, а всього 79998,10 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , який проживає в АДРЕСА_1 ,

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , який проживає в АДРЕСА_2 .

Суддя Н.А.Горгулько