Ухвала

26 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 385/1686/21

провадження № 61-7876св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю аграрна компанія «Зоря»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Гонтарук Тетяна Іванівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Тимощуком Євгенієм Сергійовича , на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2022 року в складі судді:Панасюка І. В., та постанову Кропивницького апеляційного суду від 11 липня 2022 року в складі колегії суддів: Єгорової С. М., суддів: Голованя А. М., Дьомич Л. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позову

У грудні 2021 рокуТОВ АК «Зоря» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору міни земельних ділянок недійсним.

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2022 року позовну заяву ТОВ АК «Зоря» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Гонтарук Т. І. про визнання договору міни земельних ділянок недійсним залишено без розгляду. Роз`яснено позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду. Відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2022 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Тимощука Є. С., про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача відмовлено.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

ПостановоюКропивницького апеляційного суду від 11 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану представником Тимощук Є. С. , на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2022, якою розглянуто заяву про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справизалишено без задоволення, а ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2022 року залишено без змін

Аргументи учасників справи

10 серпня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу, яка підписана представником Тимощуком Є. С. на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 11 липня 2022 року, в якій просив: скасувати оскаржені судові рішення; ухвалити нове рішення яким стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн з ТОВ АК «Зоря» на користь ОСОБА_1 .

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі.

У вересні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду та 07 вересня 2022 року передана судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року передано справу № 477/1315/2 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного суду від 09 листопада 2021 року справу № 477/1315/20 (провадження № 14-183цс21) прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2022 року зупинено касаційне провадження у справі № 385/1686/21до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 477/1315/20 (провадження № 14-183цс21).

Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року поновлено касаційне провадження у справі № 385/1686/21.

Позиція Верховного Суду

Під час підготовки справи до касаційного розгляду з`ясовано, що касаційна скарга подана на судове рішення, що не може бути предметом касаційного перегляду.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат (пункт 13 частини першої статті 353 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України).

Отже, ухвала суду першої інстанції стосовно компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи (зокрема, витрат на професійну правничу допомогу), внаслідок необґрунтованих дій позивача є ухвалою щодо визначення розміру судових витрат.

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (частина третя статті 257 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього кодексу.

Таким чином, питання про розподіл між сторонами судових витрат суд може вирішити як в ухвалі про залишення позову без розгляду, так і в ухвалі окремо з питання про такий розподіл, зокрема про компенсацію здійснених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали(частина перша статті 389 ЦПК України).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Оскільки ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат не належить до переліку ухвал, визначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, таку ухвалу не можна оскаржити у касаційному порядку. А тому не можна оскаржити у цьому порядку і постанову апеляційного суду про залишення без змін вказаної ухвали суду першої інстанції (див. ухвалу Великої Палати Верховного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 477/1315/20(провадження № 14-183цс21)).

В ухвалі Великої Палати Верховного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 477/1315/20 (провадження № 14-183цс21) вказано, що «оскільки право на касаційне оскарження не є абсолютним, встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, які після їх перегляду в апеляційному порядку можна оскаржити до Верховного Суду, є розумним обмеженням, покликаним забезпечити виконання судом касаційної інстанції завдання забезпечувати сталість і єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Велика Палата Верховного Суду вважає цю мету обмеження права на доступ до суду касаційної інстанції легітимною. Зазначене обмеження є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись із касаційною скаргою на ухвалу суду, яку за законом не можна окремо оскаржити у касаційному порядку, особа може прогнозувати юридичний наслідок такого оскарження. Таким чином, передбачені процесуальним законом обмеження права на касаційне оскарження за наявності права на оскарження в апеляційному порядку не нівелюють для учасника судового процесу можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права».

З огляду на викладені у цій ухвалі висновки про неможливість оскарження у касаційному порядку як ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат після її перегляду в апеляційному порядку, так і відповідної постанови апеляційного суду, колегія суддів вважає, що касаційне провадження слід закрити.

Керуючись статтями 260, 396, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 385/1686/21 за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником Тимощуком Євгенієм Сергійовича , на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 11 липня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков