Справа № 712/1942/22
Провадження № 2/712/1526/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого- судді - Пироженко В.Д.

за участі секретаря Жук О.М.

за участю представника позивача адвоката Шимановського А. В.

за участі представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту архітектури та містобудування, Черкаської міської ради, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними , скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Департаменту архітектури та містобудування, Черкаської міської ради, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.2020 року він через ЦНАП звернувся до Черкаської міської ради в особі Департаменту архітектури та містобудування з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1000 га для подальшої безоплатної приватизації.

18.08.2020 року позивач повідомив Черкаську міську раду в особі Департаменту архітектури та містобудування про отримання ним дозволу на розроблення проекту землеустрою в порядку ст. 118 ЗК України за принципом «мовчазної згоди».

28.09.2020 року Департамент архітектури та містобудування надав відповідь щодо отримання повідомлення про отримання ним дозволу за принципом «мовчазної згоди», а також повідомив, що на земельну ділянку наявні містобудівні обмеження та обтяження землекористування, пов`язані із реалізацією містобудівної документації Генарального плану м. Черкаси від 29.12.2011 року, а саме: земельна ділянка належить до зони блокової малоповерхової житлової забудови «Ж-2п», до перспективної ділової зони «Г-1п», перспективної рекреаційної зони «Р-Зп».

Позивач вказує, що 04.02.2021 року його проект землеустрою пройшов екстериторіальне погодження і згідно висновку ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області № 1543/82-21 зауваження до проекту відсутні. 13.05.2021 року Черкаською міською радою було ухвалено рішення № 5-318, яким до Генерального плану м. Черкаси було внесено зміни (актуалізація), після якої містобудівні обмеження та обтяження землекористування на спірну земельну ділянку були відсутні.

23.06.2021 року Департамент архітектури та містобудування видано позивачу витяг з містобудівної документації м. Черкаси, згідно якого спірна земельна ділянка відноситься до території садибної забудови, а тому містобудівні потреби відповідають діючій містобудівній документації м. Черкаси. В подальшому на підставі наданого проекту 07.07.2021 року земельна ділянка по АДРЕСА_2 площею 0,1000 га була зареєстрована у державному земельному кадастрі та отримала кадастровий номер :02:020:0941

22.09.2021 року позивач звернувся через ЦНАП до Черкаської міської ради з заявою про затвердження проекту відведення вказаної земельної ділянки, однак у визначений законодавством строк його заява розглянута не була, не отримано ні позитивного ні негативного рішення Черкаської міської ради. Вважає, що Черкаська міська рада проявила бездіяльність у розгляді його заяви, а Департамент архітектури та містобудування вийшов за межі своїх повноважень та 18.01.2022 року повернув його проект землеустрою на доопрацювання, оскільки у департаменту відсутні повноваження щодо відмови, залишення без розгляду чи повернення на доопрацювання проектів землеустрою. В даному випадку Департамент архітектури та містобудування повинен прийняти заяву, підготувати відповідний проект та передати матеріали з проектом рішення на розгляд Черкаської міської ради.

Крім того позивач вказує, що йому відомо, що 12.08.2021 року рішенням Черкаської міської ради № 8-163 громадянину ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_2 . Однак, станом на дату надання ОСОБА_3 вказаного дозволу, спірна земельна ділянка, а саме 07.07.2021 року, була сформована та зареєстрована на підставі проекту ОСОБА_2

12.10.2021 року, після того як він 22.09.2021 року звернувся з заявою про передачу земельної ділянки йому у власність , громадянин ОСОБА_3 звернувся до Черкаської міської ради з заявою про затвердження проекту відведення земельної ділянки та передачу її йому безоплатно у власність. В подальшому 20.01.2022 року рішенням Черкаської міської ради № 17-95 ухвалено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки про АДРЕСА_2 та передати у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:020:0941.

Позивач вважає, що він має першочергове право на отримання у власність спірної земельної ділянки.

Позивач просить визнати протиправними дії Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради щодо повернення його заяви про затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки площею 0,1000 га у АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:020:0941. Зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради підготувати проект рішення про затвердження документації із землеустрою та надання у власність вказаної земельної ділянки та передати його на розгляд Черкаської міської ради. Визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради № 17-95 від 20.01.2022 року «Про передачу» земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянину ОСОБА_3 (вільна земельна ділянка, учасник АТО). Судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.04.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Шимановський А.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник відповідачів Департаменту архітектури та містобудування та Черкаської міської ради Птуха В.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

У встановлений законом строк відповідачами 02.05.2022 року подано до суду відзиви на позовну заяву в якому зазначають, що вважають, що позивачем не доведено в чому саме полягає незаконність рішення прийнятого на користь ОСОБА_3 . Надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Також вказують, що позивача було додатково повідомлено про те, що йому необхідно привести у відповідність документацію із землеустрою у відповідність до витягу з містобудівної документації міста Черкаси на визначення обмежень у використанні території для містобудівних потреб та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, а відповідно до ч.1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Пунктом другим частини першої ст. 3 ЦК України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав, визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом (ст. 378 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частин шостої - одинадцятої ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. (принцип мовчазної згоди).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Нормами частин 4-7 ст. 186-1 ЗК України визначено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Судом встановлено, що 17.07.2020 року позивач ОСОБА_2 через ЦНАП звернувся до Черкаської міської ради в особі Департаменту архітектури та містобудування з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1000 га для подальшої безоплатної приватизації.

18.08.2020 року позивач повідомив Черкаську міську раду в особі Департаменту архітектури та містобудування про отримання ним дозволу на розроблення проекту землеустрою в порядку ст. 118 ЗК України за принципом «мовчазної згоди».

28.09.2020 року Департамент архітектури та містобудування надав відповідь щодо отримання повідомлення про отримання ним дозволу за принципом «мовчазної згоди», а також повідомив, що на земельну ділянку наявні містобудівні обмеження та обтяження землекористування, пов`язані із реалізацією містобудівної документації Генарального плану м. Черкаси від 29.12.2011 року, а саме: земельна ділянка належить до зони блокової малоповерхової житлової забудови «Ж-2п», до перспективної ділової зони «Г-1п», перспективної рекреаційної зони «Р-Зп.

04.02.2021 року проект землеустрою пройшов екстериторіальне погодження і згідно висновку ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області № 1543/82-21 зауваження до проекту відсутні.

13.05.2021 року Черкаською міською радою було ухвалено рішення № 5-318, яким до Генерального плану м. Черкаси було внесено зміни (актуалізація), після якої містобудівні обмеження та обтяження землекористування на спірну земельну ділянку були відсутні.

23.06.2021 року Департамент архітектури та містобудування видано позивачу витяг з містобудівної документації м. Черкаси, згідно якого спірна земельна ділянка відноситься до території садибної забудови, а тому містобудівні потреби відповідають діючій містобудівній документації м. Черкаси.

07.07.2021 року земельна ділянка по АДРЕСА_3 ,1000 га була зареєстрована у державному земельному кадастрі та отримала кадастровий номер :02:020:0941 на підставі проекту розробленого ФОП ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_2

22.09.2021 року позивач звернувся через ЦНАП до Черкаської міської ради з заявою про затвердження проекту відведення вказаної земельної ділянки, однак у визначений законодавством строк відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України яким передбачений місячний строк на прийняття такого рішення його заява розглянута не була, не отримано ні позитивного ні негативного рішення Черкаської міської ради.

18.01.2022 року Департамент архітектури та містобудування повернув ОСОБА_2 проект землеустрою на доопрацювання.

Суд приходить до висновку, що Департамент архітектури та містобудування вийшов за межі своїх повноважень, оскільки у нього відсутні повноваження щодо відмови, залишення без розгляду чи повернення на доопрацювання проектів землеустрою. В даному випадку Департамент архітектури та містобудування повинен прийняти заяву, підготувати відповідний проект та передати матеріали з проектом рішення на розгляд Черкаської міської ради., а не повертати матеріали для опрацювання. В даному випадку дії департаменту архітектури та містобудування є неправомірними.

Водночас, судом встановлено, що 12.08.2021 року, після того як ОСОБА_2 звернувся з заявою про передачу земельної ділянки йому у власність (22.09.2021року), рішенням Черкаської міської ради № 8-163 громадянину ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_2 (фактично на ту саму ділянку).

20.01.2022 року рішенням Черкаської міської ради № 17-95 ухвалено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки про АДРЕСА_2 та передати у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:020:0941.

Представник Черкаської міської ради та Департаменту архітектури та містобудування в судовому засіданні не надав мотивів, з яких за період з 22.09.2021 року по 18.01.2022 року не було прийнято рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» в зв`язку з розробленням проекту землеустрою було сформовано земельну ділянку, здійснено її державну реєстрацію та присвоєно кадастровий номер :02:020:094, дата державної реєстрації 07.07.2021 року, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.08.2021 року. При цьому, дата проекту землеустрою зазначена 18.08.2020р., проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, ФОП « ОСОБА_4 ».

Суд погоджується з твердженнями представника позивача, що фактично земельна ділянка сформована та зареєстрована за проектом землеустрою, виготовленим ФОП ОСОБА_4 на замовлення позивача ОСОБА_2 , згодом була надана у власність відповідачу ОСОБА_3 .

Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 29.09.2020 року в справі №688/2908/16-ц суд дійшов висновку, що в справах даної категорії щодо надання оцінки діям органів місцевого самоврядування при наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, слід надавати оцінку такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, обов`язок діяти добросовісно покладається на обидві сторони.

Звертаючись до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зацікавлена особа звертається до власника земельної ділянки держави або територіальної громади (в особі відповідного органу) з пропозицією про укладення в майбутньому договору оренди (предмет якого на цей час точно не визначений) та про проведення переговорів з цього приводу.

У дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись).

Конкретизується ж земельна ділянка у проекті землеустрою. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проекту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»).

Отже, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду в майбутньому.

Так, в Постанові від 29.09.2020 року ВП ВС зазначила, що може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проекту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проекту землеустрою та затверджує цей проект щодо іншої особи.

Верховний Суд вказав, що при вирішенні аналогічних спорів слід враховувати, що подати позов до суду про захист свого законного інтересу може будь яка особа, яка звернулася до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки в оренду, залежно від істотних ознак кожної конкретної правової ситуації (зокрема, від добросовісності поведінки усіх зацікавлених осіб, обізнаності їх про інтереси інших осіб щодо цієї земельної ділянки тощо).

Також в даній Постанові розглядалось питання про передання земельної ділянки в користування фізичній особі на підставі заяви останнього від 13 березня 2015 року № 8093, що була подана набагато пізніше від заяв позивача.

Відповідно до пунктів «б», «ґ» статті 5 ЗК України земельне законодавство базується на принципах, зокрема, забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю.

При цьому, в справі №688/2908/16-ц Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, що неконкурентне надання землі у користування за наявності двох або більше бажаючих не відповідає зазначеним принципам.

Разом із тим, в даній справі, що розглядається відповідач ОСОБА_3 згідно матеріалів справи, отримав дозвіл на розробку землеустрою рішенням № 8-163 від 12.08.2021 року, тобто пізніше, ніж позивач за принципом мовчазної згоди.

Крім того, аналізуючи добросовісність поведінки сторін при проходженні процедури оформлення земельної ділянки у власність суд вважає, що з боку Черкаської міської ради та та Департаменту архітектури та містобудування не наведено достатніх мотивів зволікання прийняття рішення про передачу земельної ділянки, яка була сформована ОСОБА_2 у визначений законодавством строк та повернута через 4 місяці.

На думку суду, обставини справи вказують на відсутність достатніх підстав вважати, що відповідачами процедура надання земельної ділянки у власність проведена у законний спосіб, добросовісно та прозоро, в тому числі без порушення прав інших осіб, які також мали правомірне очікування на дану земельну ділянку.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22 лютого 1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 5 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 5 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 4 вересня 2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 6 листопада 2008 року).

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

В даній справі, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, який зводиться до забезпечення рівності права власності на землю громадян, у зв`язку з відсутністю прозорості процедури набуття права приватної власності на спірну земельну ділянку зі сторони відповідачів, суд приходить до висновку про визнання доводів позивача обґрунтованими, а обраний спосіб захисту порушеного права - таким, що не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, є ефективним, тобто призведе до ефективного захисту її прав та інтересів.

Враховуючи вищевикладені обставини суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є учасником АТО, від сплати судового збору відповідач звільнений, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідачів Черкаської міської ради та Департаменту архітектури та містобудування в рівних частках ( 2977.20 грн : 2 = 1488,60 грн).

Керуючись ст. 6,12, 13, 15,18, 19, 263, 265, 268 ЦПК України, на підставі ст. ст. 118, 186 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради щодо повернення заяви ОСОБА_2 про затвердження документації із землеустрою.

Зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради підготувати проект рішення щодо затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки площею 0,1000 га у АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:020:0941 та передати його на розгляд Черкаської міської ради.

Визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради № 17-95 від 20.01.2022 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 ».

Стягнути з Черкаської міської ради ( м. Черкаси, вул.. Б.Вишневецького, 36) та Департаменту архітектури та містобудування ( м. Черкаси вул. Б.Вишневецького, 36) на користь ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати по 1488,60 грн з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Позивач: ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ).

Відповідачі: Черкаська міська рада ( м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36).

Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради ( м. Черкаси вул. Б.Вишневецького, 36).

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ).

Повний текст рішення складено 26.10.2022