РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме: трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 11 травня 1981 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Турівка, Володимир-Волинського району Волинської області. Впродовж свого життя вона декілька разів укладала шлюб, у зв`язку з чим змінювала своє прізвище із " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_3 ", в подальшому з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_2 " і з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_4 ".

16 травня 2022 року вона звернулась до головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з заявою про призначення пенсії, проте в призначенні їй пенсії за віком було відмовлено у зв`язку з відсутністю наявності у 2022 році не менше 29 років страхового стажу. Управлінням пенсійного фонду, до розрахунку стажу не взято її трудову книжку, оскільки відсутній документ про зміну прізвища з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_3 ", а запис в трудовій книжці про зміну прізвища здійснено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Зазначені обставини позбавляють її, як заявника змоги в наданні відповідних документів для підтвердження трудового стажу, а тому вона змушена звернутися із даною заявою до суду, згідно якої просить встановити факт належності їй - ОСОБА_1 правовстановлюючого документу, а саме, трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 11 травня 1981 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2022 року, головуючою суддею визначено Пустовойт Т.В. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 15 червня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги та просила встановити належність їй трудової книжки. 20.10.2022р. в судове засідання не з`явилася, подала суду письмову заяву, згідно якої просила розгляд справи закінчити за її відсутності.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмові пояснення по суті справи за змістом яких заперечила щодо можливості задоволення заяви ОСОБА_1 , вважаючи її необґрунтованою, оскільки чинним законодавством чітко врегульовано порядок підтвердження страхового стажу. До розрахунку стажу не взято трудову книжку від 11.05.1981 року №22040059, оскільки відсутні документи про зміну прізвища з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_3 ", а запис в трудовій книжці про зміну прізвища здійснено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Вказує, що згідно зазначеної інструкції, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по-батькові та дату народження виконується власником або уповноваженим органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по-батькові) із посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюються, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по-батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Оскільки ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду не подано відповідних документів, а також трудова книжка заповнена з порушеннями, Управлінням прийнято рішення про відмову у призначенні заявниці пенсії за віком. Також представник заінтересованої особи просила суд слухати справу у її відсутність.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в судове засідання не з`явився, надавв яких зазначив, що через розбіжності в написанні прізвища заявника трудової книжки, не можливо встановити факт її належності заявнику, проте Головне управління ПФУ у Волинській області покладається на об`єктивність та неупередженість суду при розгляді заяви та прийняття законного рішення у справі. Просив суд слухати справу у відсутності представника.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що є рідною сестрою заявниці, яка дійсно перебувала у шлюбі та змінювала прізвища з дівочого « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », із « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_2 » коли розлучилась, та після другого одруження з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_4 ».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав як джерело права.

Положеннями п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 Рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року в справі «Голден проти Сполученого королівства»), та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого поряду їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» ( далі - постанови Пленуму ) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 12. вказаної вище постанови, суд може встановлювати факти належності документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу , у тому числі трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. (стаття 48 КЗпП України)

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27квітня 1993року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , заявник ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що 11.05.1981 року заявнику - ОСОБА_1 оформлено трудову книжку серії НОМЕР_3 на ім`я (російською мовою) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із працевлаштуванням на посаду продавця.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , 27.01.1987 року між заявником ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , актовий запис № 8, та після розірвання шлюбу шлюбне прізвище дружини змінено з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_2 ».

Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , 07.10.1989 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_11 та після укладення шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_2 " на шлюбне " ОСОБА_4 ".

З копії трудової книжки серії НОМЕР_6 вбачається, що виправлення прізвища заявниці з ОСОБА_5 на ОСОБА_3 вірити згідно свідоцтва про укладення шлюбу. Вказане виправлення засвідчено печаткою відділу кадрів. На вказаній сторінці трудової книжки також мається запис про те, що виправленому на прізвище ОСОБА_5 вірити згідно паспорта від 29.06.1987 року. Вказане виправлення також засвідчено печаткою відділу кадрів.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У пункті 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові та прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

З наведеної норми вбачається, що додаткові дані для підтвердження трудового стажу вимагаються лише у випадках, коли трудова книжка відсутня, або в ній відсутній запис, або записи про періоди роботи є неправильними або неточними.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявниці її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

При цьому, суд також враховує, що заявниця не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявниці за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У ст. 46 Конституції України закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, а саме: шо ОСОБА_1 належить трудова книжка серії НОМЕР_1 , заповнена 11.05.1981 року.

В даному випадку рішення суду не замінює собою документ, який виданий роботодавцем, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому наддасть їй можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересі, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать їй відповідно до положень ст. 46 Конституції України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 48 Кодексу законів про працю України, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, статтями 2, 4-5, 76-81, 263-265, 293, 315-317, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_7 правовстановлюючого документу, а саме: трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 11.05.1981 року.

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ