Провадження № 2/679/321/2022
Справа № 679/612/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 жовтня 2022 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стасюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Плазій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за довіреністю якого діє відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року ДП НАЕК «Енергоатом» від імені і за довіреністю якого діє відокремлений підрозділ «Хмельницька АЕС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги.

В обґрунтування позову зазначено, що 09.02.2022 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №86/22246 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, згідно умов якого підприємство взяло на себе обов`язок постачати відповідачу вчасно та відповідної якості зазначені послуги, а останній зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, не сплатив за надані позивачем послуги на виконання зазначеного вище договору, в зв`язку з чим станом на 01.05.2022 року за ним рахується заборгованість в сумі 36023,81 гривень, з яких: заборгованість за спожиті комунальні послуги в сумі 29827,89 гривень, інфляційні втрати за весь час прострочки в сумі 4579,79 гривень, 3% річних в сумі 1616,16 гривень.

Позивач, посилаючись на вимоги ст.ст. 11, 509, 530, 610, 612, 625, 629 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 20 липня 2005 року, просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище суму заборгованості та судовий збір в сумі 2481 гривню, а всього 38504,84 гривень.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13.06.2022 року вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися.

Представник позивача Брень Ю.М. в судове засідання подала заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи із постановленням заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 , повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву, який містив би заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, суду не надав, а тому суд, враховуючи письмову думку представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

В зв`язку з неподанням відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішує спір згідно положень ч.8 ст.178 ЦПК України за матеріалами, наявними в цивільній справі.

Судом враховується, що в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

В зв`язку з тим, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши доводи учасників справи, дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 09.02.2022 року уклав з ДП «НАЕК «Енергоатом» від імені і за дорученням якої діє ВП «Хмельницька АЕС» договір №86/22246 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, на підставі якого став споживачем відповідних комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно Договору від 09.02.2022 року №86/22246, позивач є постачальником та надавав послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, за вищевказаною адресою.

Між позивачем та відповідачем укладався договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 09.02.2022, відповідно до якого позивачем такі послуги надаються, а відповідач користується ними, не відмовляється від них і тому зобов`язаний проводити їх оплату. Відповідно до Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за надані послуги вноситься на розрахунковий рахунок Позивача не пізніше 20 числа місяця,що настає за розрахунковим.

Як вбачається з умов передбачених Договором, ВП «ХАЕС» виконав у повному обсязі прийняті на себе зобов`язання, однак відповідач ОСОБА_1 не виконав прийняті на себе зобов`язання не сплатив послуги надані ВП «ХАЕС». Внаслідок чого, у відповідача, станом на 01.05.2022 року виникла заборгованість в сумі 29827,89 гривень.

Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідач лише 09.02.2022 року уклав з позивачем договір №86/22246 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів, що саме ОСОБА_1 проживав та/або був зареєстрований у житлі, та користувався послугами позивача з листопада 2017 року як це вказано в довідці про взаєморозрахунки між ВП «ХАЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Дослідивши повно і всебічно надані сторонами докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне:

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом положень ст. 317, 319, 322 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

За змістом ст.156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.

За змістом п.6, п.13 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний споживач.

Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ч.1 ст.2 Закону, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону, до комунальних послуг відносяться послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.5 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства.

Згідно ст.9 Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.8 Закону, виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають в тому числі з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін

Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування виникнення заборгованості у відповідача ОСОБА_1 з оплати послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення квартири АДРЕСА_2 , за період з листопада 2017 року по 09.02. 2022 року.

Оскільки, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Отже, шляхом математичних розрахунків, зроблених на підставі наданих доказів, суд дійшов до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за спожиті комунальні послуги з 09.02.2022 року по 01.05.2022 року складає 2457,53 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що позивач не просить стягнути з відповідача, інфляційні витрати та три відсотки річних за період виникнення заборгованості за договором №86/22246 від 09.02.2022, то такі витрати судом не стягуються.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги повинні бути задоволені частково.

Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-267, 279, 280 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за довіреністю якого діє відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якої діє відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» заборгованість за спожиті комунальні послуги в сумі 2457,53 гривень та судовий збір в розмірі 169,25 гривень, а всього 2626 (дві тисячі двадцять шість)гривень 78 копійок.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Нетішинським міським судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 жовтня 2022 року.

Позивач: Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якої діє відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» (місцезнаходження: 30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 09.04.2016 року Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Р.М. Стасюк