Ухвала

28 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 755/8041/21

провадження № 61-10382ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 12 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 18 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Якобчук О. М. подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року повернуто апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва

від 18 травня 2022 року, подану та підписану від імені та в інтересах

ОСОБА_1 адвокатом Якобчуком О. М.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що до апеляційної скарги адвокатом Якобчуком О. М. не додано належних документів на підтвердження наявності у нього права на підписання та подання апеляційної скарги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , а саме відсутній ордер на надання правової допомоги у Київському апеляційному суді, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 Цивільного процесуального кодексу України

21 жовтня 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року, обґрунтоване тим, що повний текст оскарженого судового рішення заявник отримав лише 21 вересня 2022 року, на підтвердження чого надав копію поштового конверту та роздруківку з сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового переказу.

Наведені заявником обставини, а також докази, надані на їх підтвердження, дають підстави для висновку, що причина пропуску процесуального строку є поважною, тому клопотання підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження - поновленню на підставі частини другої статті 390 ЦПК України.

Як на підставу касаційного оскарження ухвали апеляційного суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, зокрема не врахування судом доданого до апеляційної скарги договору про надання правової допомоги від 09 березня 2021 року № 09/03, згідно умов якого йому надано право на представлення інтересів позивачки в апеляційному суді (пункт 1.1) та на підписання процесуальних документів, у тому числі апеляційної скарги (пункт 2.1.3). Зосереджує увагу на тому, що він помилково (механічно) додав до матеріалів апеляційної скарги ордер, яким передбачено право на представлення інтересів позивачки в Дніпровському районному суді міста Києва, замість ордеру на представництво інтересів позивачки у Київському апеляційному суді. Вважає, що з урахуванням наявності у нього права на представництво інтересів ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, у тому числі з правом підпису апеляційної скарги, що передбачено договором про надання правової допомоги, апеляційний суд помилково застосував положення пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, натомість, на його думку, підлягали застосуванню положення частини другої статті 356 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Положеннями частини третьої та пункту 1 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи, до якої додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У відповідності до пункту 12.4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (з відповідними змінами), ордер має містити назву органу, у якому надається парова допомога адвокатом.

Звернення до суду представника в інтересах іншої особи при реалізації права на справедливий суд передбачає надання суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи вчиняти відповідні процесуальні дії. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на звернення до суду. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18 (провадження № 11-44заі19).

Пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Встановивши, що апеляційна скарга подана та підписана від імені позивачки адвокатом Якобчуком О. М., який на підтвердження своїх повноважень у суді апеляційної інстанції надав ордер, в якому вказано про надання правової допомоги ОСОБА_1 лише у Дніпровському районному суді міста Києва, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність документів на підтвердження наявності у адвоката Якобчука О. М. права на підписання та подання апеляційної скарги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , що відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України є підставою для повернення апеляційної скарги.

Доводи касаційної скарги щодо наявності у адвоката Якобчука О. М. права на подання та підписання апеляційної скарги від імені ОСОБА_1 , передбаченого положеннями договору про надання правової допомоги, не спростовують висновку суду апеляційної інстанції про недотримання представником положень частини четвертої статті 62 ЦПК України. При цьому також необхідно взяти до уваги, що договір про надання правової допомоги № 09/03 від 09 березня 2021 року укладений між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Харченко та Партнери».

В контексті забезпечення права особи на доступ до правосуддя колегія суддів звертає увагу на те, що повернення апеляційної скарги не позбавляє позивачку права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 356 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування

чи тлумачення.

Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку

про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваного судового рішення. Правильність застосування судом вказаних вище норм не викликає розумних сумнівів.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року є необґрунтованою, а у відкритті касаційного провадження належить відмовити відповідно до положень частини четвертої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною другою статті 390, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович