ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року м. Чернівці Справа № 727/12391/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Скрипка С.В.,

позивач: комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 березня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Танасійчук Н.М., дата складання повного тексту рішення невідома, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року МКП «Чернівцітеплокомуненерго» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог МКП «Чернівцітеплокомуненерго» зазначало, що надає послуги з постачання теплової енергії в квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , опалювальною площею 47,10 кв.м.

Вказує, що між сторонами до 01.01.2006 року існували фактичні договірні відносини, що підтверджується відкриттям особового рахунку № НОМЕР_1 та наголошує, що оплата повинна здійснюватися відповідачем не пізніше 20 числа місяця, наступним за розрахунковим, однак зазначені обов`язки отримувачем послуг не виконуються, внаслідок чого у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії з 01.12.2015 року по 30.11.2020 року в розмірі 32 926,44 грн, втрати від інфляційних процесів в розмірі 2 413,05 грн та три відсотки річних в розмірі 1 179,24 грн.

На підставі наведеного з посиланням на норми права, які регулюють спірні правовідносини, просило позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 березня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» Провадження №22-ц/822/796/22

заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2015 року по 30.11.2020 року в розмірі 32 926,44 грн, а також втрати від інфляційних процесів у розмірі 2 413,05 грн та три відсотки річних в розмірі 1 179,24 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що останнє є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення суд не з`ясував, протягом якого часу та хто проживав в кв. АДРЕСА_2 , кому належала дана квартира в період з 01.12.2015 року по 30.11.2020 року, хто являвся головним квартиронаймачем та з ким укладався договір на постачання теплової енергії.

Наголошує на тому, що власником цієї квартири вона була в період з 15.07.2020 року по 14.12.2020 року, що підтверджується договорами купівлі-продажу квартири та витягом з єдиного реєстру прав на нерухоме майно. Договір між нею та МКП «Чернівцітеплокомуненерго» за вказаний період не укладався.

Стверджує, що на момент звернення позивача до суду із позовом вона не була власником квартири, а тому просить рішення суду скасувати, у задоволенні вимог відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли та існують фактичні договірні відносини. Відповідачу відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , МКП «Чернівцітеплокомуненерго» щомісячно з 01.12.2015 року по 30.11.2020 року нараховувало відповідачу плату за надані послуги з постачання теплової енергії, однак остання не сплачувала кошти за вказані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Крім того, вказав, що спірні правовідносини за своєю суттю є грошовим зобов`язанням, а отже на них поширюється дія ст.625 ЦК України.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із вказаними висновками суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» (виконавцем) в період з 01.12.2015 року по 30.11.2020 року було надано послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 на суму 32926,44 грн (а.с.8-9).

Крім того, згідно розрахунку інфляційних та 3% річних по заборгованості ОСОБА_1 за період з 01.12.2017 року по 30.11.2020 року втрати від інфляційних процесів складають 2 413,05 грн, три відсотки річних складають 1 179,24 грн (а.с.10).

З копії договору купівлі-продажу від 14.12.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 (продавець) передала у власність ОСОБА_2 (покупець) квартиру по АДРЕСА_1 (а.с.7).

З доданих до апеляційної скарги доказів вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 15.07.2020 року ОСОБА_3 (продавець) передав у власність ОСОБА_1 (покупець) квартиру по АДРЕСА_1 , що свідчить про перехід права власності до відповідача з 15.07.2020 року, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №308615042 від 31.08.2022 року (а.с.29-36).

Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі Правила), що діяли до 01.05.2022 року.

Житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з п.1 та п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

В силу п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

В силу частин 2 та 6 ст.21 ЗУ Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов`язаний оплатити надані житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

В силу ст.67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст.68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно зі ст.162 ЖК УРСР плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Власність зобов`язує (ч.4 ст.319 ЦК України).

За приписами ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки квартира є приватною власністю, то належним відповідачем є власник, який в силу належності йому квартири на праві власності відповідає за утримання свого майна.

Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На підтвердження своїх позовних вимог у даній справі позивачем до позовної заяви було долучено розрахунки заборгованості за послуги з централізованого опалення у період з 01.12.2015 року по 30.11.2020 року та копію договору купівлі-продажу від 14.12.2020 року, однак суд першої інстанції залишив поза увагою та не з`ясував, з якого часу ОСОБА_1 набула прав власника квартири, в яку надавалися послуги з боку позивача.

Проте, як вбачається з договору купівлі-продажу від 15.07.2020 року ОСОБА_1 набула її у власність від ОСОБА_3 , в п.12 вказаного договору визначено, що право власності на придбану квартиру у покупця виникає з моменту державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав.

Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майно, тому за відсутності відповідної умови в договорі про відчуження нерухомого майна вимоги до нового власника про стягнення заборгованості за отриманими комунальними послугами попереднього власника є безпідставними.

Оскільки договір купівлі-продажу від 15.07.2020 року, на підставі якого відповідач набула у власність квартиру, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями ст.520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні), тому вимоги МКП «Чернівцітеплокомуненерго» за період до набуття права власності і після вибуття квартири з власності та скеровані до ОСОБА_1 як нового власника, є безпідставними.

Подібний висновок міститься в постанові ВС КЦС від 26.01.2022 року у справі №201/11406/20.

За наведеного вбачається, що суд поклав обов`язок на відповідача зі сплати послуг, які надавалися за зазначеною адресою, на особу, яка у певні періоди не була власником і не несла зобов`язань по їх сплаті, внаслідок чого рішення суду підлягає зміні з урахуванням сум за періоди, коли відповідач не виконувала зобов`язань по сплаті послуг.

Таким періодом невиконання обов`язку є з 15.07.2020 року по 14.12.2020 року, за який колегія суддів вважає за можливе й необхідне навести власні розрахунки.

З розрахунку заборгованості вбачається, що за жовтень 2020 року заборгованість складає 273,53 грн, за листопад 2020 року заборгованість складає 1 147,45 грн, що в сукупності становить 1 420,98 грн, і яка підлягає стягненню.

У позовній заяві позивач вказав, що окрім повернення боргу за надані ним послуги відповідач має сплатити позивачеві три проценти річних й інфляційні втрати та надав розрахунок.

Для стягнення неустойки (пені) застосовуються спеціальні строки позовної давності, визначені ст.258 ЦК України, відповідно до якої позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, суд апеляційної інстанції розраховує 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням строку позовної давності у 1 рік.

У ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (пункт 45)).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

З огляду на те, що відповідачка, як встановлено у справі, прострочила виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

Отже, 3% річних від суми боргу за місячним платежем розраховується за формулою = сума боргу за один щомісячний платіж * 3 : 100 : кількість днів у році, коли мало місце прострочення * кількість днів прострочення цього щомісячного платежу у відповідному році.

3% від суми боргу 273,53 грн складає (період розрахунку: з 23.12.2020 року по 31.12.2020 року - 9 днів [Проценти] = 273,53 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 9 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 0,20 грн; період розрахунку: з 01.01.2021 року по 23.12.2021 року - 357 днів [Проценти] = 273,53 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 357 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 8,03 грн;

3% від суми боргу 1147,45 грн складає (період розрахунку: з 23.12.2020 року по 31.12.2020 року - 9 днів [Проценти] = 1 147,45 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 9 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 0,85 грн; період розрахунку: з 01.01.2021 року по 23.12.2021 року - 357 днів [Проценти] = 1 147,45 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 357 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 33,67 грн.

Загальна сума 3% річних складає 42,55 грн.

Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, то якщо сума боргу сплачується з 21 до останнього дня місяця включно, розрахунок інфляційних втрат починається з наступного за цим місяцем і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

У період з 23.12.2021 року по 23.12.2021 року: індексація на суму 273,53 грн [Сукупний індекс інфляції] = 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% = 110,02 %, тобто 273,53 грн (сума боргу) ? 110,02% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 273,53 грн (сума боргу) = 27,35 грн;

індексація на суму 1 147,45 грн [Сукупний індекс інфляції] = 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% = 110,02% [Інфляційні нарахування] = 1 147,45 грн (сума боргу) ? 110,015% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 1 147,45

грн. (сума боргу) = 114,93 грн.

Загальна суму інфляційних втрат складає 142,28 грн.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.13 зазначеної статі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом МКП «Чернівцітеплокомуненерго» сплачено судовий збір у сумі 2270 грн (а.с.5)

У зв`язку із тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 1 605,81 грн, (4,40% від заявленої у позові суми боргу - 36518,73 грн), тому з відповідача на користь позивача за розгляд справи в суді першої інстанції підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в сумі 99,88 грн та з позивача на користь відповідача 3255,18 грн за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За такого, з урахуванням взаємозаліку з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 3155,30 грн (3255,18 - 99,88).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 березня 2022 року змінити.

Позовні вимоги МКП «Чернівцітеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в період з 15.07.2020 року по 14.12.2020 року у розмірі 1 420,98 грн, три відсотки річних у розмірі 42,55 грн та інфляційні втрати у розмірі 142,28 грн, а всього 1605 (одну тисячу шістсот п`ять) грн 81 коп.

Стягнути з МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 155 (три тисячі сто п`ятдесят п`ять) грн 30 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Височанська Н.К.

Владичан А.І.