Справа №295/7595/21
19.09.2022 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі
головуючого судді Воробйової Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Морозової К.П.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила користування житловим приміщенням, а саме 31/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог вказано, що позивач є власником 31/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача, однак остання не проживає в житловому приміщенні з серпня 2018 року без поважних причин. Зазначену обставину можуть підтвердити свідки. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, насамперед в частині продажу належної йому частини будинку. Відповідач протягом 2016-2018 працювала у м. Москва (російська федерація) та після тривалої відсутності втратила соціальний зв`язок зі своєю родиною, розлучилася з чоловіком та перестала користуватися житловим приміщенням в буд. АДРЕСА_1 . Відповідач не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в утриманні житла, в квартирі немає її особистих речей і взагалі остання квартирою не цікавиться.
Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про виклик свідків, у якому позивач просив викликати у судове засідання та допитати свідків, які можуть підтвердити обставини, викладені у позовній заяві.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.07.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судовому засіданні 19.09.2022 представник позивача заявив клопотання про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які можуть підтвердити обставини, викладені у позовній заяві. Протокольною ухвалою суду від 19.09.2022 клопотання про виклик свідків задоволено.
Заяв по суті справи від відповідача до суду не надходило.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.
Відповідач у судові засідання не з`являлася, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу її зареєстрованого місця проживання, однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду не врученою з відміткою пошти у довідці про причини невручення «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідача по справі додатково повідомлено шляхом оголошення на офіційному сайті «Судова влада».
Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 вказала, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_3 з 2000 року по 2016 рік, давно з нею знайомі. Вказала, що у 2000 році свідок вселилася до свого будинку, на той час сусіди - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вже проживали у своєму будинку. У подальшому ОСОБА_3 виїхала, однак куди, свідку не відомо, з чуток за кордон, працювати. У 2017 році ОСОБА_3 приїхала, побула вдома тиждень, і знову поїхала. Раніше свідок завжди бачила ОСОБА_3 за місцем проживання, однак останні роки свідок ОСОБА_3 не бачила.
Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 вказав, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Пояснив, що він є батьком позивача. ОСОБА_3 була його дружиною. У 2016 році ОСОБА_3 захотіла поїхати працювати за кордон. Залишила будинок, забрала свої речі і виїхала за кордон. ОСОБА_3 час від часу спілкується з дітьми, повертатися не збирається.
Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною 1 ст.280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності усіх умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, про що постановлено протокольну ухвалу.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що позивач є власником 31/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування частини житлового будинку від 30.08.2018 (а.с.5-6) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7).
Згідно з копією довідки ТОВ «УК «ВЖРЕП №5» №343 від 31.04.2021, за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровані: ОСОБА_5 , 1970 р.н., ОСОБА_3 , 1970 р.н., ОСОБА_8 , 1991 р.н. (а.с.8).
Статті 15 та 16 ЦК України передбачають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями цієї статті.
Положеннями ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі досліджених доказів, суд встановив, що відповідач не проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , позивач є повноправним власником вищезазначеної частини будинку, вважає, що його права порушуються та вимагає усунення такого порушення, а тому заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах законодавства та підлягають до задоволення.
На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати з оплати судового збору.
Керуючись ст. 4, 12, 76-81, 89, 258, 265, 268, 280,354 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - 31/100 житлового будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя: Воробйова Т.А.