Справа № 456/5027/19 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В.М.
Провадження № 22-ц/811/1843/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 та його представника адвоката Маципури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області, ОСОБА_3 , у якому просив визнати нечинним рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області про передачу у власність квартири та недійсним свідоцтва про право власності на квартиру.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликався на те, що він працював в управлінні ДП Прикарпатське БМУ з 29.08.1981 та перебував на квартирному обліку, як потребуючий покращення житлових умов з 05.02.1985, на загальній черзі під №5. ОСОБА_4 працював в управлінні з 22.02.1988 та перебував на квартирному обліку з 11.04.1988, разом з членами своєї сім`ї: дружиною ОСОБА_5 , сином ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_3 (відповідачем по справі, на загальній черзі під №31). Рішенням спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» від 21.01.2009 (протокол №1) позивачу, виділено однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 зі зняттям його з квартирного обліку. Сім`я ОСОБА_7 користуючись квартирою АДРЕСА_2 , самовільно зайняла квартиру АДРЕСА_3 в цьому ж будинку, яку позивачу виділили згідно рішення спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» від 21.01.2009. Багаторічний житловий спір між позивачем та Сидоровими розпочався ще в 1999, коли рішенням спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» від 14.12.1999 проводився розподіл квартир старого житлового фонду в АДРЕСА_4 . Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2007 по цивільній справі № 2-123/2007 Сидорових, в тому числі ОСОБА_3 (відповідачку), вже виселяли з наданої позивачу квартири. Рішення набрало законної сили ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.10.2007, проте ОСОБА_7 повторно самовільно заселили спірну квартиру. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.05.2010 скасовано рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.12.2009 по цивільній справі № 2-250/09 за позовом ОСОБА_7 про визнання права на спірну квартиру АДРЕСА_1 та залишення житла за проживаючими. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15.07.2013 по цивільній справі №1323/2542/12 скасовано рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.11.2012, відмовлено в позові Сидорових про визнання права на проживання у однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 та зобов`язано укласти договір житлового найму на вказане житло. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2013 частково задоволено позов до виконавчого комітету Моршинської міської ради, Сидорових, треті особи ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд», первинна профспілкова організація ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд», служба у справах дітей виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області про виселення та спонукання видати ордер. Цим рішенням виселено Сидорових з квартири АДРЕСА_1 в квартиру АДРЕСА_2 , а також зобов`язано виконавчий комітет Моршинської міської ради розглянути питання про затвердження протоколу спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» від 21.01.2009 та видачі позивачу ордера на вселення в квартиру АДРЕСА_1 після її вивільнення. Апеляційний суд Львівської області за результатами розгляду апеляційної скарги Сидорових 15.04.2014 в частині виселення Сидорових з квартири АДРЕСА_1 рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив в цій частині нове рішення, яким відмовив в задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_7 . При цьому визнав неправомірність їх користування цією квартирою. В решті рішення суду першої інстанції залишив без змін. Апеляційний суд при розгляді даної справи посилався на представлене Сидоровими рішення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Прикарпатського БМУ від 12.12.2011 (протокол №2) про начебто виділення спірної квартири висококваліфікованому спеціалісту - будівельнику ОСОБА_4 та визнання нечинним рішення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету БМУ від 21.01.2009 (протокол №1) про виділення цієї квартири позивачу. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.06.2016 по цивільній справі № 456/4639/14-ц вищезазначене рішення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету визнано нечинним. Судове рішення набрало законної сили. Після ухваленого останнього рішення суду та у зв`язку з відсутністю будь - яких спорів щодо спірної квартири, позивач в черговий раз звернувся до відповідача Моршинської міської ради з заявою про виселення ОСОБА_7 та видачу йому ордера на неї. Третя особа ДП Прикарпатське БМУ двічі зверталася до Моршинської міської ради Львівської області з клопотанням про затвердження протоколу №1 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету БМУ від 21.01.2009 про надання ОСОБА_2 спірної квартири та видачу ордера на неї. На даний час будинок, в якому розташована спірна квартира, переданий на баланс Моршинської міської ради Львівської області. Листом виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області № 40/06.28 від 25.01.2017 позивачу було відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_7 не можливо виселити без надання іншого житла. Позивач звернув увагу, що спірна квартира в АДРЕСА_5 надана йому на законних підставах, а сім`я ОСОБА_7 самовільно вселилася в цю квартиру. Бездіяльність Моршинської міської ради, яка полягала у невирішенні житлового питання позивача, оскаржувалась ним до Стрийського міськрайонного суду Львівської області (цивільна справа № 456/2560/17). В березні 2018 під час судового розгляду представник Моршинської міської ради надав суду довідку № 248 від 12.03.2018 про те, що спірна квартира вже перебуває у власності відповідача ОСОБА_3 30.01.2018 виконавчий комітет Моршинської міської ради Львівської області своїм рішенням №20 передав у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , а 01.02.2018 виконавчий комітет Моршинської міської ради на ім`я відповідача ОСОБА_3 видав свідоцтво про право власності, серія НОМЕР_1 на спірну квартиру в АДРЕСА_5 . Право власності зареєстроване в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 12.02.2018, номер запису про право власності 24890540. Прийняте виконавчим комітетом рішення є незаконним, відтак право власності на спірну квартиру набуто відповідачем ОСОБА_3 неправомірно. Виконавчий комітет Моршинської міської ради не вправі був передавати відповідачу у власність квартиру, яку вона зайняла самовільно. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2013 було ухвалено розглянути питання про затвердження протоколу спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» та про видачу позивачу ордера на спірну квартиру після її вивільнення. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15.04.2014 встановлено, що вважати спірну квартиру невільною підстав немає, у Сидорових немає юридичних прав на вказану квартиру, спір щодо квартири вирішувався неодноразово судами. Факт самовільного вселення ОСОБА_7 по справі не може бути перешкодою у вирішенні питання про видачу позивачу ордеру. Натомість Моршинська міська рада, всупереч ухваленим судовим рішенням, передала у власність квартиру ОСОБА_3 .

У зв`язку з вищенаведеним позивач просив визнати нечинним рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області №20 від 30.01.2018 про передачу у власність ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 та визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія НОМЕР_1 на квартиру в АДРЕСА_5 видане 01.02.2018 виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області на ім`я ОСОБА_3 (номер запису про право власності в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 24890540 від 12.02.2018).

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2022 року позов задоволено повністю.

Визнано нечинним рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області №20 від 30.01.2018 про передачу у власність ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 та недійсним свідоцтво про право власності, серія НОМЕР_1 на квартиру в АДРЕСА_5 видане 01.02.2018 виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області на ім`я ОСОБА_3 (номер запису про право власності в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 24890540 від 12.02.2018).

Стягнуто з Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 384 /триста вісімдесят чотири/ грн. 20 коп. на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 сплачений судовий збір.

Рішення суду оскаржив Виконавчий комітет Моршинської міської ради Львівської області, подавши апеляційну скаргу.

Вважає рішення суду незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки 17 жовтня 2001 року Актом приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність Моршинській міській раді передано житловий будинок по АДРЕСА_4 , і саме з 2001 року розпорядником (власником) майна будинку АДРЕСА_4 , в тому числі комунальної квартири АДРЕСА_3 є Моршинська міська рада, а не ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ Карпаткурортбуд чи його профспілковий орган, а балансоутримувачем цього будинку є Підприємство житлово-комунального господарства Моршинської міської ради.

Зазначає, що ордер на кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не видавався. Більше того, 15 лютого 2012 виконавчий комітет Моршинської міської ради прийняв рішення № 20 Про відмову ОСОБА_2 у видачі ордера на вселення. Позивач не звертався до виконавчого комітету Моршинської міської ради із заявою про передачу йому спірної квартири у приватну власність, а 21.03.2006 виконавчий комітет Моршинської міської ради видав ОСОБА_2 ордер № 65 на вселення в квартиру АДРЕСА_2 , а не на спірну квартиру АДРЕСА_3 .

Водночас, зазначає, що відповідач ОСОБА_3 та треті особи по даній справі з 2006 року були зареєстровані у спірній квартирі і вона була їх постійним місцем проживання на підставі договору найму житла, який ніким не оскаржувався і не скасовувався, та з часу реєстрації у квартирі по сьогоднішній день сплачували усі витрати (комунальні послуги) за утримання квартири. Тобто, право на це житло в них також виникло за набувальною давністю (ст. 344 ЦКУ).

Враховуючи те, що позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували його право на квартиру АДРЕСА_1 , а також доказів того, що на даний час він потребує покращення житлових умов, тому вважає, що його права та законні інтереси оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Моршинської міської ради не порушено, а оскаржуване рішення № 20 від 30.01.2018 Про передачу у власність квартири житлового фонду громадянці в м. Моршині та свідоцтво про право власності на квартиру в АДРЕСА_5 від 01.02.2018 року оформлені та видані на виконання судового рішення у справі № 456/2227 та відповідають вимогам законів про передачу квартир у власність громадян.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, позивача ОСОБА_2 та його представника адвоката Маципури Г.І. на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ним встановлено відсутність правових підстав вселення відповідача ОСОБА_3 та її сім`ї в квартиру АДРЕСА_1 , оскільки така не перебувала на черзі на отримання чи покращення житлових умов, в той час як позивачу така квартира виділена відповідно до Протоколу№1 спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» від 21.01.2009. У зв`язку з вище наведеним суд прийшов до висновку, що рішення Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області № 20 від 30.01.2018 та свідоцтво про право власності на квартиру, серії А№045 від 01 лютого 2018 року прийняте без належних на це правових підстав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_2 працював в управлінні ДП Прикарпатське БМУ з 29.08.1981 та перебував на квартирному обліку, як потребуючий покращення житлових умов з 05.02.1985, на загальній черзі під №5. ОСОБА_4 працював в управлінні з 22.02.1988 та перебував на квартирному обліку з 11.04.1988, разом з членами своєї сім`ї: дружиною ОСОБА_5 , сином ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_3 (відповідачем по справі, на загальній черзі під №31).

Як вбачається з акту прийняття-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність Моршинській міській раді від 17.10.2001 року, комісія, що створена відповідно до розпорядження голови Стрийської районної державної адміністрації провела обстеження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ДП Прикарпатське БМУ /Т. 1, а.с. 12-14/.

21 березня 2006 року згідно рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради ОСОБА_2 отримав ордер №65 на вселення в квартиру АДРЕСА_2 . Вказаним рішенням також було видано ордер №69 сім`ї ОСОБА_7 на вселення в квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2007 по справі № 2-123/2007 позов ДП «Прикарпатське будівельно-монтажне управління ЗАТ «Карпаткурортбуд» до Моршинської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , третьої особи ОСОБА_2 про визнання ордеру недійсним та виселення задоволено. Вирішено виселити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_6 . Зустрічний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Моршинської міської ради та ОСОБА_2 про визнання ордеру № 65 недійсним задоволено /Т. 1, а.с. 15-17/.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08.10.2007 апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які також діють в інтересах неповнолітної ОСОБА_8 , ОСОБА_6 відхилено, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2007 залишено без змін /Т. 1, а.с. 18/.

Ухвалою Верховного суду України від 09.02.2008 касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилено. Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2007 та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08.10.2007 залишено без змін /Т. 1, а.с. 19/.

Визнаючи ордери №65 та 69 недійсними, Стрийський міськрайонний суд Львівської області вважав, що ордер, виданий сім`ї ОСОБА_7 на вселення в квартиру АДРЕСА_3 порушує права інших громадян, зокрема ОСОБА_2 . В результаті розподілу квартир, ОСОБА_2 з квартирного обліку знятий, а ОСОБА_4 займає дві квартири і продовжує перебувати на квартирній черзі. Суд вважав, що сім`ю ОСОБА_7 слід виселити з квартири АДРЕСА_3 залишивши за ними квартиру АДРЕСА_7 .

Згідно протоколу №1 спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» від 21.01.2009 року вирішено виділити ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати житловою площею 17,46 кв.м. та зняти його із квартирного обліку у зв`язку з наданням благоустроєного житлового приміщення, яке відповідає усім нормам.

26.02.2009 року за вих. № 10 адміністрація і первинна профспілкова організація ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» скерувала міському голові м. Моршина ОСОБА_9 протокол № 1 від 21.01.2009 для затвердження та видачу ордеру на вселення та 16.07.2012 за вих. № 12 ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» повторно скерувала міському голові м. Моршина ОСОБА_9 протокол № 1 від 21.01.2009, так як попередній начальник управління без відома та згоди первинної профспілкової організації відкликав протокол про розполіл вивільної квартири.

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.12.2009 року позов задоволено та визнано за ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 право на одержання квартири АДРЕСА_1 та залишено квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_6 /Т. 1, а.с. 20/.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11.05.2010 рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.12.2009 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд суду першої інстанції /Т. 1, а.с. 21/.

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.11.2012 року визнано право на проживання за позивачами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та їхньої неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 . Вирішено зобов`язати виконавчий комітет Моршинської міської ради укласти з родиною ОСОБА_4 договір житлового найму на зазначене житло /Т. 1, а.с. 22-24/.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 15.07.2013 скасовано рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2012 року та ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_3 , третьої особи на стороні позивачів - ОСОБА_6 до Виконавчого комітету Моршинської міської ради, ДП « Прикарпатського БМУ», профспілкової організації ДП «Прикарпатського БМУ» ЗАТ «Карпаткурортбуд», третьої особи ОСОБА_2 , про визнання права на проживання у однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 та про зобов`язання укласти з ним договір житлового найму на вказане житло відмовлено /Т. 1, а.с. 25-27/.

Апеляційний суд Львівської області зазначав, що у позивачів ОСОБА_7 відсутні законні підстави для визнання за ними права на проживання у спірній квартирі АДРЕСА_3 та укладення з ними договору найму на зазначене житло, оскільки рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради про видачу ордеру на таке у встановленому порядку не приймалось.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області № 20 від 15 лютого 2012 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі ордеру на вселення у квартиру АДРЕСА_1 . 1, а.с. 80/.

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2013 виселено ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та неповнолітню ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) з квартири АДРЕСА_1 в квартиру АДРЕСА_2 . Зобов`язано виконавчий комітет Моршинської міської ради розглянути питання про затвердження протоколу спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ Карпаткурортбуд від 21.01.2009 та про видачу ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ордеру на вселення в квартиру АДРЕСА_1 після її вивільнення. В решті позовних вимог відмовлено /Т. 1, а.с. 28-30/.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 15.04.2014 рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2013 в частині виселення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та неповнолітню ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 в квартиру АДРЕСА_2 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволені цих позовних вимог. В решті рішення суду залишено без змін./Т. 1, а.с. 31-32/.

Протоколом №2 спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ від 12.12.2011 року постановлено виділити квартиру АДРЕСА_1 висококваліфікованому спеціалісту будівельнику ОСОБА_4 з врахуванням рішенням зборів трудового колективу від 07.11.2011 року та визнати нечинним рішення спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ «Карпаткурортбуд» від 21.01.2009 року (протокол 1) про виділення цієї ж квартири ОСОБА_2 ..

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.06.2016 визнано нечинним рішення спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ « Карпаткурортбуд» від 12.12.2011 (протокол №2) /Т. 1, а.с. 33-34/.

Відповідно до договору найму житлового приміщення від 25.01.2017, такий укладено між ПЖКГ Моршинської міської ради та ОСОБА_3 . Згідно договору наймодавець надає наймачу та членам його сім`ї у безстрокове користування квартиру АДРЕСА_8 . 1, а.с. 73/.

Відповідно до листа Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області від 25.01.2017 за вих. № 40/06.28, ОСОБА_2 повідомлено, що квартира АДРЕСА_1 , який є майном міської ради і перебуває на балансі підприємства житлово комунального господарства Моршинської міської ради. Враховуючи тривалі судові процеси з ОСОБА_4 з приводу спірного житла, та ознайомившись з рішеннями суду Моршинська міська рада на даний час, як власник даної квартири не має вільного житла, щоб звернутись до суду з приводу виселення з квартири АДРЕСА_1 сім`ї ОСОБА_4 , оскільки відповідно до ч.3 ст.132 ЖК України осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення /Т. 1, а.с. 39-40/.

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.11.2017 року скасовано рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області від 15.03.2017 «Про відмову ОСОБА_3 в передачі у приватну власність квартири» та зобов`язано виконавчий комітет Моршинської міської ради Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про приватизацію квартири АДРЕСА_1 та прийняти рішення /Т. 1, а.с. 66-68/.

12 грудня 2017 року ОСОБА_8 звернулась до міського голови м. Моршина з заявою щодо оформлення передачі в приватну власність квартири /Т. 1, а.с. 69/.

З довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення від 21.12.2017 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_8 /Т. 1, а.с. 72/.

Листом ПЖКГ Моршинської міської ради від 31.01.2017 за вих. № 57, міського голову м. Моршина повідомлено, що ОСОБА_3 право на безоплатну приватизацію нерухомого майна не використовувала /Т. 1, а.с. 74/.

Як вбачається з рішення Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області № 20 від 30.01.2018 «Про передачу у власність квартири державного житлового фонду громадянці в м. Моршин» вирішено передати квартиронаймачу ОСОБА_3 у власність квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 29,9 м.кв., житловою площею 17,7 м.кв. та видати житлові чеки за недостатню загальну площу квартири на суму 0,19 грн. та видати гр. ОСОБА_8 свідоцтво про право власності на квартиру /Т. 1, а.с. 36/. Рішення Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області № 20 від 30.01.2018 прийнято, зважаючи на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.11.2017, яким скасовано рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області від 15.03.2017 «Про відмову ОСОБА_3 в передачі у приватну власність квартири»

Проте, відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.11.2017 скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області про скасування рішення виконавчого комітету відмовлено /Т. 1, а.с. 155-158/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.05.2018, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ./Т. 1, а.с. 37-38/.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статей 42, 43, 52, 53 ЖК України, пунктів 34, 39, 59, 60 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470, жилі приміщення надаються громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов в порядку черговості за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

Згідно п. 38 Правил, громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку черговості, яка визначається діючим законодавством, Правилами обліку та розподілу житла. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.

Згідно ст. 51 ЖК України жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

З положень ст.58 Житлового кодексу України , вбачається, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

За приписами статті 61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 на черзі на отримання чи покращення житлових умов не перебувала, ордер на вселення до спірної квартири не отримувала.

В той час, як ОСОБА_2 вказана квартира виділена відповідно до Протоколу№1 спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ДП Прикарпатське БМУ ЗАТ « Карпаткурортбуд» від 21.01.2009.

Окрім цього, спори між сторонами з приводу вказаної квартири вже неодноразово вирішувались судами.

Так, Апеляційний суд Львівської області у рішенні від 15.07.2013 зазначав, що у позивачів ОСОБА_7 відсутні законні підстави для визнання за ними права на проживання у спірній квартирі АДРЕСА_3 та укладення з ними договору найму на зазначене житло, оскільки рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради про видачу ордеру на таке у встановленому порядку не приймалось.

Львівський апеляційний суд у постанові від 23 лютого 2021 року по справі № 456/2227/17 вказав, що юридичних прав на вказану квартиру у відповідачів (Сидорових) по справі немає, спір щодо неї вирішений неодноразово судами, а сам лише факт самовільного заселення відповідачів по справі не може бути законною перешкодою у вирішенні питання про видачу ордера позивачеві (Патуляку) по справі.

З огляду вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області № 20 від 30.01.2018 та свідоцтво про право власності на квартиру, серії А№045 від 01 лютого 2018 року прийняте без належних на це правових підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області - залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2022 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.