ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Кавунець А.Р.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в м. Фастів Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Відкрите акціонерне товариство «БАВОВНЯНКА» про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

21.09.2022 року ОСОБА_2 через свого представника адвоката Дячук Н.В. звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме перебування в трудових відносинах з відповідачем. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначає, що з 01 вересня 1982 року по 31 грудня 1992 року ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з Київською бавовнопрядильною фабрикою (правонаступником якої є ВАТ «БАВОВНЯНКА»). Трудова книжка на руки заявнику не видавалася. Після звернення до підприємства отримала відповідь про те, що на підприємстві відсутні документи на її ім`я. Згідно довідки архівного відділу Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації передані документи на подальше зберігання до архіву не надходили.

Встановлення факту перебування заявник в трудових відносинах з підприємством необхідно для підтвердження трудового стажу, який дає право на пенсію.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви про встановлення факту підтримала та просила їх задовольнити.

В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, повіомлявся належним чином про що свідчить поштове повідомлення де міститься відмітка, про відсутність за вказаною адресою.

Заслухавши учасників судового засідання, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована в реєстрі фізичних осіб платників податків за номером від 19.11.1996 року.

Згідно Атестату № 2555 від 26 вересня 1984 року виданого Київським професійним училищем текстильної промисловості Київська бавовнопрядильна фабрика ОСОБА_3 першого вересня 1982 року поступила в ПТУ Київської бавовнянопрядильної фабрики та закінчила повний курс по професії прядильниці (рішення екзаменаційної комісії від 25.07.1984 р.) та присвоєно кваліфікацію прядильниці У розряду.

Відповідно до Особової карточки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серія НОМЕР_1 виданий відділом внутрішніх справ Фастівського Міськвиконкому Київської області від 31.01.1984. Зазначена адреса: АДРЕСА_1 . Зазначено дата заповнення карточки 20.09.1984 року.

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 виданого 06.07.1989 року відділом ЗАГС Московського ВК м. Київ ОСОБА_4 06.07.1989 року уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

В зв`язку зі зміною прізвища заявником було подано заяву Директору хлопко прядильної фабрики ОСОБА_7 від прядильниці прядильного цеху (зазначено в заяві від 06.07.1989) ОСОБА_4 про зміну прізвища на « ОСОБА_6 ».

В ході розгляду справи заявник надала показання, якими підтвердила вказані факти та зазначила, що після народження та догляду дитини з 23.01.1990 року по 08.05.1994 року заявник не повернулася до підприємства, а в 1993 році була прийнята на роботу продавцем КСП «Більшовик» с. Дмитрівка Фастівського району Київської області, що підтверджується Архівним витягом Фастівської районної адміністрації № 05-05/72 в від 04.05.2022 року.

Вказані факти також були підтвердженні свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено КЗпП України.

Згідно з частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом або фізичною особою, з якого працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену даною угодою, з підпорядкуванням внутрішньому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган або фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату й забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Згідно вимог статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою, що має місце у даній справі. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході розгляду справи судом було досліджено письмові матеріали які підтверджено показами свідків та встановлено, що між заявником ОСОБА_2 та Київською бавовнопрядильною фабрикою (правонаступником якої є ВАТ «БАВОВНЯНКА») склалися трудові відносини, а тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись 4,7,10,12,76-77,258,259,263,265,315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Відкрите акціонерне товариство «БАВОВНЯНКА» про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт перебування в трудових відносинах ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер: НОМЕР_3 прож.: АДРЕСА_2 з Київською бавовнопрядильною фабрикою (правонаступник ВАТ «БАВОВНЯНКА») в період з 01.09.1982 по 31.12.1992 рік.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей