_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2667/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_3 , що складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 57,3 кв.м., житловою площею - 38,3 кв.м. (реєстраційний номер майна: 6542460).Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого після набрання ним законної сили воно є підставою для державної реєстрації за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 57,3 кв.м., житловою площею - 38,3 кв.м.

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після її смерті відкрилася спадщина, що складається з трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 57,3 кв.м., житловою площею - 38,3 кв.м., право власності на яку зареєстровано за спадкодавцем на підставі наступних документів: - 1/2 частки квартири - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради від 20.11.2000 року, зареєстрованого у реєстрі за № 15-6141; - 1/2 частки квартири - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А. від 15.10.2004 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1 -3963.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 03.06.2022 року № 302035737 право власності на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 05.09.2005 року за ОСОБА_3 на підставі вищевказаних документів.

Позивач стверджує, що у померлої відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, що і стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Ухвалою судді від 05.08.2022 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та одночасно витребувано від Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса (65080, м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 11-А) належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пеєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

22 вересня 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 надав до суду відзив на позов, в якому просив позовні вимоги Одеської міської ради залишити без задоволення.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивача Одеської міської ради Романець Юлія-Вікторія Олександрівна у судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги Одеської міської ради не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 16.04.2021 року складено відповідний актовий запис № 5329 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 57,3 кв.м., житловою площею - 38,3 кв.м., право власності на яку зареєстровано за спадкодавцем на підставі наступних документів: - 1/2 частки квартири - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради від 20.11.2000 року, зареєстрованого у реєстрі за № 15-6141; - 1/2 частки квартири - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пучковою І.А. від 15.10.2004 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1 -3963.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 03.06.2022 року № 302035737 право власності на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 05.09.2005 року за ОСОБА_3 на підставі вищевказаних документів.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1270 ЦК України встановлені строки прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Зі копії спадкової справи № 523/2021 року, яка була надана Київською державною нотаріальною контрою у місті Одеса на виконання вимог ухвали суду від 05.08.2022 року, вбачається, що 24 травня 2021 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_5 , який є рідним братом померлої.

Ст. 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У відповідності до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_5 , який є рідним братом померлої, підстави для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою відсутні.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Одеської міської ради задоволенню не підлягають, через їх безпідставність та необґрунтованість.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263, 265, 338 ЦПК України, ст. 1277 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Одеської міської ради до ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.