Номер провадження: 22-ц/813/1723/22
Справа № 510/1410/19
Головуючий у першій інстанції Гончарова-Парфьонова О. О.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ренійського районного суду Одеської області від 11.08.2020 року про закриття провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до Ренійського районного суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 11.08.2020 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів закрито, у зв`язку з наявністю рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що набрало законної сили.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

04 вересня 2020 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу відповідно до вимог якої апелянт просить суд скасувати ухвалу Ренійського районного суду Одеської області від 11.08.2020 року та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду позову про захист прав споживачів.

Узагальнені доводи осіб, що подали апеляційну скаргу а також узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт зазначає, що дійсно під час розгляду справи №510/1138/13-ц зверталась до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просила визнати протиправним підвищення відсоткової ставки за кредитним договором, однак, ані суд першої інстанції, ані апеляційної, ані касаційної інстанції вказану заяву до уваги не прийняв.

Зазначає, що вказані обставини підтверджуються текстами рішень судів усіх інстанцій у зазначеній справі.

ОСОБА_1 вважає, що ухвала суду першої інстанції в даній справі постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

За таких обставин, апелянт вважає що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

20.09.2021 року від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу, з яких вбачається, що відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає її безпідставною.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що заява позивача про збільшення позовних вимог у справі №510/1138/13-ц була розглянута, про що відповідно свідчить текст самого рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року а саме абз. 23,24,25,27, в яких саме розглядалась можливість підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку ПАТ КБ «ПриватБанк».

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.11.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ренійського районного суду Одеської області від 11.08.2020 року було залишено без руху.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.05.2021 року під головуванням судді Князюка О.В. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ренійського районного суду Одеської області від 11.08.2020 року про закриття провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.05.2021 року цивільну справу було призначено до розгляду на 04 листопада 2021 року на 10 годину 45 хвилин в приміщенні Одеського апеляційного суду.

04.11.2021 року розгляд справи було відкладено на 03.03.2022 року о 12:15 год у зв`язку з неможливістю сформувати склад суду.

20.09.2022 року представником ПАТ «Приватбанк» надано до суду додаткові письмові пояснення, з яких вбачається, що відповідач вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, та просить суд залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

03.03.2022 року розгляд справи було відкладено на 27.10.2022 року о 10:45 год.

25.10.2022 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв та клопотань до суду не подавали, причини неявки - не повідомили.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також? у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за вищевказаною явкою сторін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 2013 році позивач звернулася до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору застави рухомого майна припиненими.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем було надано заяву про збільшення позовних вимог, у якій ОСОБА_1 просила суд визнати протиправним підвищення відсоткової ставки за кредитним договором.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, однак, рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року його було скасовано та ухвалено нове, яким у задоволені позовних вимог відмовлено.

Крім того, вказане рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено, що в 2013 році позивач звернулася до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору застави рухомого майна припиненими.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем було надано заяву про збільшення позовних вимог, у якій ОСОБА_1 просила суд визнати протиправним підвищення відсоткової ставки за кредитним договором.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, однак, рішенням Апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року його було скасовано та ухвалено нове, яким у задоволені позовних вимог відмовлено.

Крім того, вказане рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права або охоронюваного законом інтересу. Від підстав позову слід відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) - правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові, оскільки суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин. Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі N 917/1739/17 (провадження N 12-161гс19, пункти 81, 83, 84).

Посилання апелянта на те, що її заява про збільшення позовних вимог не розглядалася спростовується текстом самого рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року, а саме, в абзацах 23, 24, 25, 26, 27 вказаного рішення розглядається саме можливість чи не можливість підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку ПАТ КБ «ПриватБанк».

Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не розгляду заяви про збільшення позовних вимог у справі №510/1138/13-ц та вважає за необхідне роз`яснити, що у такому випадку у позивача наявне право відповідно до п. 1 ч. 1 статті 270 ЦПК України на звернення до суду у вказаній справі з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на неприпустимість зловживання процесуальними правами, що є суттєвим порушенням основних засад (принципів) цивільного судочинства, які передбачені ст. 2 ЦПК України.

Враховуючи, що про наявність рішення суду, ухваленого у справі щодо спору з тим самим предметом та тих самих підстав між тими самими сторонами суду першої інстанції стало відомо лише на підготовчому судовому засіданні, колегія суддів вважає вірним застосування норми ст. 186 ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на важливість дотримання принципу процесуальної економії (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 січня 2020 року в справі № 50/311-б, провадження № 12-143гс19), відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладене, колегія суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть свідчити про порушення норм права при постановленні оскаржуваної ухвали, оскільки фактично стосуються незгоди сторони відповідача з ухваленим рішенням.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Оскільки колегія суддів у задоволенні апеляційної скарги відмовила, судові витрати за її подання відшкодуванню на користь апелянта не підлягають.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити задоволення.

Ухвалу Ренійського районного суду Одеської області від 11.08.2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.10.2022 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

С.О. Погорєлова