Справа №296/1882/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря Скришевської О.Р.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог:

05.03.2020 року позивач звернувсядо Корольовського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 41733,47 грн та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач, забезпечується послугами з централізованого опалення, що надає позивач. З 01.08.2013 року по 01.02.2020 року відповідач в повному обсязі не сплачував кошти за надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 41733,47 грн.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 07.09.2020 року справу №296/1882/20 передано на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира.

29.09.2020 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справа була розподілена судді Богунського районного суду м. Житомира Стрілецькій О.В.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Стрілецькою О.В. від 01.10.2020 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

02.12.2020 р. по справі ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.08.2013 року по 01.02.2020 року в розмірі 41733,47 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. (а.с.75-76).

06.10.2022 року ухвалою суду заяву про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02.12.2020 р., справу призначено до розгляду на 25.10.2022 р.

ІІІ. Обставини встановлені судом, національне законодавство, що підлягає застосуванню, та мотиви суду

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Зі змісту ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 21.04.2020 р. вбачається, що правовою підставою для передачі справи за підсудністю на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира слугувало встановлення згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області зареєстрованого місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , яка знаходиться на території Богунського району м. Житомира.

Разом з тим, у статті 30 ЦПК України закріплені правила визначення виключної підсудності.

Частина 1 статті 30 ЦПК України передбачає, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Суд звертає увагу, що виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування процесуальних норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27, 28 Цивільного процесуального кодексу України.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 р. у справі №638/1988/17 сформував правовий висновок про те, що "послуги з утримання майна надаються за місцем знаходження нерухомого майна. Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності".

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 р. у справі №910/10647/18 зазначено: "виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном".

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 року у справі №911/2390/18 сформулювала правовий висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, які надаються за адресою: АДРЕСА_1 , тобто з утримання нерухомого майна, яке знаходиться на території Корольовського району м. Житомира.

Таким чином, дана справа не підсудна Богунському районному суду м. Житомира.

Беручи до уваги, що предметом позову у справі є стягнення заборгованості з оплати послуг, які надаються з утримання нерухомого майна, слід дійти висновку, що розгляд такого спору має здійснюватися судом з обов`язковим дотриманням правил виключної підсудності.

Недотримання судом правил територіальної юрисдикції є порушенням процесуального закону та є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зі змісту ч. 3 ст. 31 ЦПК України вбачається, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Враховуючи, що справа прийнята до розгляду з порушенням правил виключної підсудності, розгляд судом непідсудної йому справи може призвести до ухвалення рішення, яке може бути скасоване, може обмежити право кожного на судовий захист належним судом, суд вважає, що з метою дотримання правил підсудності справа підлягає направленню до належного суду, юрисдикція якого поширюється на адміністративно-територіальний район, в межах якого знаходиться нерухоме майно, за місцемзнаходяженням якого надаються житлово-комунальні послуги і стягнення заборгованості за його утримання є предметом позовних вимог, і який відповідно до законодавства уповноважений здійснювати розгляд даної справи, яким є Корольовський районний суд м. Житомира.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 352-353 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Матеріали цивільної справи №296/1882/20 за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення направити за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Стрілецька