Справа № 399/212/22
Провадження № 2/399/120/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2022 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участі секретаря судового засідання Гриценко Т.М., прокурора Стеблини Л.І., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Онуфріївка в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної ради до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,

встановив:

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом звернувсь керівник Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної ради до відповідача ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», в якому просить стягнути з відповідача витрати, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 12340 грн. 09 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до вироку Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2020 у кримінальній справі №399/578/19, який набрав законної сили 01.04.2021, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вироком суду встановлено, що ОСОБА_1 з 14 на 15 червня 2019 року разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 знаходились в приміщенні житлового будинку, належного ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_1 , де спільно вживали спиртні напої. Близько 01.00 години 15.06.2019 в ході відпочинку, перебуваючи в приміщенні кухні вказаного будинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник конфлікт з приводу відбування покарання в місцях позбавлення волі, після чого у ОСОБА_1 виник умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні кухні житлового будинку домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_1 , за допомогою розкладного ножа умисно наніс ОСОБА_3 три колото-різані рани грудної клітки, які відповідно до висновку експерта № 48 від 21.08.2019 спричинили гемопневмоторакс, тобто тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких, що є небезпечні для життя в момент їх заподіяння, після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинув. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В подальшому, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 потерпілий ОСОБА_3 в період з 18.06.2019 по 01.07.2019 перебував на стаціонарному лікуванні у торакальному хірургічному відділенні КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» та на його лікування закладом витрачено кошти в сумі 12340, 09 грн. Кошти на лікування потерпілого в добровільному порядку медичному закладу не відшкодовано, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь вищевказаного медичного закладу.

Представник позивача прокурор Стеблина Л.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. У відповіді на відзив зазначила, що на запит прокуратури КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» повідомила, що кошти, витрачені на лікування потерпілого від засудженого ОСОБА_1 в добровільному порядку не надходили. Таким чином, прокурор, виявивши факт нездійснення або неналежного здійснення органом місцевого самоврядування захисту інтересів членів територіальних громад, хоча до компетенції цих органів і відноситься такий захист, може звернутися з позовом в інтересах держави, що буде виражатись в інтересах частини українського народу. Позовна заява окружної прокуратури є єдиним ефективним засобом захисту державних інтересів, оскільки лише прокуратура є тим суб`єктом, що має процесуальну можливість звернутися до суду з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.

Відповідач та його представник адвокат Дьорко А.М. позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. 11 липня 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на адресу суду, в якому зазначено, що обласні ради делегованих повноважень не можуть мати. Згідно ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованими повноваженнями можуть наділятися лише виконавчі органи місцевих рад. Таким чином, обласні ради не можуть уповноважуватись державою здійснювати відповідні повноваження, а органи прокуратури не мають повноважень на представництво інтересів органів місцевого самоврядування, зокрема обласних рад, які представляють виключено спільні інтереси територіальних громад, а також, повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Підставою для представництва прокурором інтересів держави має бути наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи іншій суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також, у разі відсутності такого органу. Представляючи в суді обласну раду та подаючи позов від її імені, прокуратура здійснює захист інтересів територіальної громади, зокрема підприємства комунальної власності, а не держави, тому вважає, що прокурор не має законних повноважень на подання даного позову до суду, а позов підлягає залишенню без розгляду.

Крім того, відсутні належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 в період з 18.06.2019 по 01.07.2019 стаціонарно перебував на лікуванні в КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» з проникаючим ножовим пораненням грудної клітини зліва, тобто саме від травм, отриманих від дій відповідача.

У наданих суду запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача адвокат Дьорко А.М. зазначив, що Кіровоградська обласна рада, яка є юридичною особою та органом місцевого самоврядування, не наділена правом та повноваженнями щодо подання позовів в інтересах інших юридичних осіб. Вважає, що згідно чинного законодавства та статусу, КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» є тією особою, яка може самостійно вирішувати питання про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, тобто є компетентною з цього питання.

Представник Кіровоградської обласної ради у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Представник третьої особи КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив.

Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що в липні 2019 року, в районі 20-х чисел він перебував на лікуванні в КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», оскільки районна лікарня не мала можливості його лікувати. Лікування проходив близько 13 днів після того, як ОСОБА_1 наніс йому тілесні ушкодження. Він сам сплачував лікарні за те, що йому викачували кров з легенів, чистили кров інфракрасними променями. За операцію сплатив1400 грн. та за 5 процедур по 2000 грн. за кожну. В подальшому від процедур він відмовився, оскільки не вистачало коштів, але за рахунок лікарні його продовжували лікувати, кожного дня вводили препарати в крапельницях. В основному, все лікування проходило за рахунок лікарні. Після виписки лікарня ніяких рахунків до сплати йому не пред`являла.

Заслухавши пояснення прокурора Стеблини Л.І, відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2020 у кримінальній справі № 399/578/19, який набрав законної сили 01.04.2021, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. Вироком суду встановлено, що ОСОБА_1 з 14 на 15 червня 2019 року разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 знаходились в приміщенні житлового будинку належного ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_1 , де спільно вживали спиртні напої. Близько 01.00 години 15.06.2019 в ході відпочинку, перебуваючи в приміщенні кухні вказаного будинку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник конфлікт з приводу відбування покарання в місцях позбавлення волі, після чого у ОСОБА_1 виник умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . Реалізуючи свій умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні кухні житлового будинку домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_1 , за допомогою розкладного ножа умисно наніс ОСОБА_3 три колото-різані рани грудної клітки, які відповідно до висновку експерта № 48 від 21.08.2019 спричинили гемопневмоторакс, тобто тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких, що є небезпечні для життя в момент їх заподіяння, після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинув /а.с. 12-19/.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01 квітня 2021 року вирок Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 16.10.2020 залишено без змін. Судове рішення набрало законної сили 01.04.2021 /а.с. 20-25/.

Тобто, судовим рішенням встановлено, що своїми умисними діями відповідач ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 потерпілий ОСОБА_3 , у відповідності до довідки, наданої КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», в період з 18.06.2019 по 01.07.2019, тобто 13 ліжко-днів, перебував на стаціонарному лікуванні у торакальному хірургічному відділенні КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» та на його лікування закладом витрачено кошти в сумі 12340, 09 грн., що складаються з наступного:

- 13 л/дн х 761, 47 грн. = 9899, 11 грн.,

- вартість медикаментів, витрачених на весь курс лікування - 2440, 98 грн. /а.с. 29/.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.

Відповідачем кошти на лікування потерпілого ОСОБА_3 у добровільному порядку медичному закладу не відшкодовано.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

У відповідності до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно наданої Кіровоградською обласною радою інформації від 11 листопада 2021 року, цивільний позов у кримінальному провадженні № 0000130 від 25 травня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України обласною радою не подавався. В разі подання Олександрійською окружною прокуратурою Кіровоградської області цивільного позову в інтересах держави в зазначеному кримінальному провадженні обласна рада підтримає позовні вимоги прокуратури /а.с. 31/.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Позиції щодо стягнення коштів на користь закладу охорони здоров`я притримується і Європейський суд з прав людини, який, зокрема у рішенні від 11.02.2003 по справі «Хаммерн проти Норвегії» встановив, що тягар фінансових збитків, завданих порушенням і розглядом кримінальної справи, що закрита чи закінчилась виправданням обвинуваченого, несе обвинувачений, якщо він не зможе довести, що вірогідна відсутність факту вчинення ним постановленого йому у вину діяння.

Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Основи Законодавства України про охорону здоров`я» складовою частиною державної політики охорони здоров`я в Україні є політика охорони здоров`я в Автономній Республіці Крим, місцеві і регіональні комплексні та цільові програми, що формуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування та відображають специфічні потреби охорони здоров`я населення, яке проживає на відповідних територіях.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 14 Закону України «Основи Законодавства України про охорону здоров`я», реалізація державної політики охорони здоров`я покладається на органи виконавчої влади.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, а також органи місцевого самоврядування реалізують державну політику у сфері охорони здоров`я в межах своїх повноважень, передбачених законодавством.

Прокурором у даному випадку як позивача визначено Кіровоградську обласну раду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Основи Законодавства України про охорону здоров`я» фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством.

Так, згідно з п. п. а, г ч. 8 ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, шо здійснюються з Державного бюджету України та аналогічно - з районного бюджету (п. п. а, б, в ч. 3 ст. 89 Бюджетного кодексу України) належать видатки на: первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (багатопрофільні лікарні та поліклініки, що виконують специфічні загальнодержавні функції); інші програми в галузі охорони здоров`я, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, тому неповернення коштів, витрачених на лікування потерпілої особи від злочинних посягань, призводить до порушень державних інтересів у вигляді фінансових втрат та недоотримання коштів на інші визначені бюджетним законодавством потреби.

Відповідно до ст. 90 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування лікарні обласного значення (КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради») здійснюються за рахунок коштів обласних бюджетів, а тому невідшкодування відповідачем витрат лікарні на лікування потерпілого, якому він завдав тілесних ушкоджень, суттєво зачіпає інтереси держави у зв`язку з недоотриманням коштів для фінансування закладів охорони здоров`я.

КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» є комунальним закладом, засновником якого є Кіровоградська обласна рада. Основною метою створення та діяльності закладу є надання висококваліфікованої та спеціалізованої стаціонарної та амбулаторно-консультативної медичної допомоги населенню області для здійснення єдиної державної і регіональної політики в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до Статуту Кіровоградської обласної лікарні заклад є неприбутковою бюджетною організацією. Джерелами фінансування обласної лікарні є кошти обласного бюджету та субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам.

Незважаючи на факт завдання шкоди інтересам держави, Кіровоградською обласною радою не вжито будь-яких заходів, спрямованих на захист та поновлення порушених інтересів держави в судовому порядку. Цивільний позов про відшкодування шкоди не заявлено та жодних дій щодо стягнення завданих державі збитків не вжито, що свідчить про неналежне здійснення наданих законом повноважень.

Невжиття Кіровоградською обласною радою заходів цивільно-правового характеру щодо захисту порушених інтересів держави, є підставою для представництва інтересів держави в суді органами прокуратури.

На підставі викладеного, суд визнає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_3 , як потерпілого від злочинних дій ОСОБА_1 , в сумі 12340, 09 грн., оскільки витрати підтверджуються належними доказами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» органи прокуратури звільняються від сплати судового збору при здійсненні своїх повноважень.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2481 грн.

Керуючись ст. 11 - 13, 19, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної ради до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» (розрахунковий рахунок НОМЕР_1 АТ КЮ «ПриватБанк», МФО 305299, ) витрати, понесені закладом охорони здоров`я, на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 12340 (дванадцять тисяч триста сорок) гривень 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 2481 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24 жовтня 2022 року.

Суддя М.М. Лях