Справа № 697/1984/21
Провадження № 2/697/65/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каневі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі також МТСБУ, позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , відповідач) про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.10.2019 о 08 годині 05 хвилин в м. Канів по вул. Енергетиків, 73 сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «DAEWOO» д.р.н. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «CHEVROLET» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдало матеріальних збитків. Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2019 по справі № 697/2874/19 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому позивач здійснив регламентну виплату потерпілому, який повідомив про дорожньо-транспортну пригоду та надав необхідні документи.

Регламентна виплата у розмірі 16 162 грн. 50 коп. була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 31.10.2019 від ОСОБА_2 , Звіту № А11-137 про оцінку автомобіля «CHEVROLET CAPTIVA» д.р.н. НОМЕР_2 , складеного 11.12.2019 ФОП « ОСОБА_3 ». Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 1476064 від 11.03.2020.

З метою встановлення розміру заподіяної шкоди МТСБУ залучило ТОВ «СОС Сервіс Україна», котрим було замовлено Звіт № А11-137 про оцінку автомобіля CHEVROLET CAPTIVA» д.р.н. НОМЕР_2 , складений 11.12.2019 ФОП « ОСОБА_3 », вартість послуг якого склала 1602,00 грн. відповідно до рахунку № 4038 від 24.12.2019. Факт зазначеної виплати МТСБУ підтверджується платіжним дорученням № 557365 від 21.01.2020. Загальний розмір витрат позивача складає 17 764,50 грн., які позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 та судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою суду від 05.10.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 20.01.2022 зупинено провадження по справі до набрання законної сили рішенням у справі № 697/993/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , МТСБУ, третіх осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі наземних транспортних засобів.

Ухвалою суду від 15.08.2022 провадження по справі поновлено.

У судове засідання представник позивача не з`явився, проте у прохальній частині позовної заяви вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі та розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, свої інтереси доручив представляти адвокату Шишці Р.І.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шишка Р.І. в судове засідання не з`явився, був повідомлений про судове засідання належним чином.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 07.10.2019 о 08 годині 05 хвилин по вул. Енергетиків, 73 в м. Канів, Черкаської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «DAEWOO» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та «CHEVROLET» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдало матеріальних збитків.

02.12.2019 постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області визнано позивача ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

На дату ДТП відповідач не мав при собі чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не повідомив про його наявність (або про підстави звільнення його від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), правоохоронні органи, потерпілого та МТСБУ, у зв`язку з чим, МТСБУ прийняло рішення здійснити регламентну виплату на користь потерпілої особи в сумі 16 162,50 грн.

Регламентна виплата у вказаній сумі була здійснена МТСБУ на підстави заяви ОСОБА_2 , Звіту № А11-137 про оцінку автомобіля CHEVROLET CAPTIVA» д.р.н. НОМЕР_2 , складеного 11.12.2019 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 . Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 1476064 від 11.03.2020.

Також, з метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило ТОВ «СОС Сервіс Україна», котрим було замовлено Звіт № А11-137 про оцінку автомобіля CHEVROLET CAPTIVA» д.р.н. НОМЕР_2 , складений 11.12.2019 ФОП « ОСОБА_3 », вартість послуг якого склала 1602,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 557365 від 21.01.2020.

05.03.2020 Моторним (транспортним) страховим бюро України видано наказ № 2741 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 , яким вирішено виплатити ОСОБА_2 16 162,50 грн. в порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Загальна сума витрат МТСБУ, які пов`язані з розглядом справи склала 1 602,00 грн.

Як зазначено позивачем, у зв`язку з тим, що МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач повинен сплатити загальну суму боргу разом з витратами на збір документів, що складає 17 764,50 грн., тому позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) та ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням вказаних норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна жито, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

Стаття 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що відшкодовується шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Згідно з п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Статтею 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

У відповідності до положень п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Отже, МТСБУ, звертаючись до суду з регресним позовом про сплату страхового відшкодування, повинно довести, що відповідач до якого заявлені вимоги визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді.

Позивач на підтвердження того, що ОСОБА_1 винний у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 07.10.2019, посилається на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2019 по справі № 697/2874/19, яка слугувала підставою для прийняття МТСБУ рішення про виплату вищевказаного страхового відшкодування.

Однак, суд звертає увагу на те, що зазначена постанова суду була оскаржена до Черкаського апеляційного суду.

Так, постановою Черкаського апеляційного суду від 17.01.2020 по справі № 697/2874/19 постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської від 02.12.2019 відносно ОСОБА_1 скасовано, а провадження по справі було закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. У мотивувальній частині вказаної постанови зазначено, що суд апеляційної інстанції вбачає про неможливість встановлення винуватості ОСОБА_1 на підставі наявних в матеріалах справи документів та показів свідків, а суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, без достатніх та переконливих доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Daewoo Lanoss д.н.з. НОМЕР_1 .

Також судом встановлено, що учасниками ДТП, яка сталася 07.10.2019 о 08 год. 05 хв. в АДРЕСА_1 , були ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2

23.10.2021 Канівським міськрайонним судом Черкаської області ухвалено рішення по справі № 697/993/20, провадження № 2/697/71/2021, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково.

Крім цього, зі змісту рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.10.2021 у справі № 697/993/20 також вбачається, що згідно висновку експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи № 476/20-23 від 15.05.2020, складеного Черкаським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у даній дорожній обстановці для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля Богдан 211040 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 повинна була діяти відповідно до вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Богдан 211040 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 не відповідали вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, і з технічної точки зору сприяли розвитку дорожньо-транспортної пригоди. У даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається.

Згідно висновку експерта від 28.05.2021 № СЕ-19/124-21/4522-ІТ Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, який надійшов до суду на виконання ухвали Канівського міськрайонного суду від 09.03.2021 про призначення судової автотехнічної експертизи, вбачається, що у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, та за обставин, зазначених у постанові про призначення експертизи, водій автомобіля «Богдан 211040» ОСОБА_4 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинна була діяти у відповідності вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, а також у відповідності до вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди водій автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 у момент виникнення небезпеки для його руху повинен був зменшити швидкість руху керованого ним автомобіля аж до його зупинки (з технічної точки зору застосувати екстрене гальмування), тобто повинен був діяти в відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 невідповідностей вимогам ПДР, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП не вбачається. В діях водія автомобіля «Богдан 21040» ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, та вимог горизонтальної розмітки 1.1, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.10.2021 у справі № 697/993/20 було оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.04.2022 рішення Канівського міськрайонного суду від 23.10.2021 скасовано в частині стягнення зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди та судових витрат, а також в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь держави судового збору. Прийнято в цих частинах нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Зі змісту постанови Черкаського апеляційного суду від 22.04.2022 у справі № 697/993/20 також вбачається, що частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи із відповідача ОСОБА_4 матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, суд першої інстанції вважав доведеним винні дії відповідача ( ОСОБА_4 ) у вчинені ДТП та безпосередній зв`язок між діями ОСОБА_4 та завданої позивачу ( ОСОБА_1 ) матеріальною та моральною шкодою. Колегія суддів апеляційного суду погодилася з таким висновком суду першої інстанції, оскільки відповідачкою ( ОСОБА_4 ) не було надано належних та допустимих доказів на спростування наданих позивачем доказів.

Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.10.2019.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вина це обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 22.12.2010 року по справі №23-рп/2010, дійшов висновку, що Конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України) (254к/96-ВР). Конституція України (254к/96-ВР) визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції України (254к/96-ВР), не є вичерпними; конституційні права і свободи не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (стаття 22) (254к/96-ВР); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом (частина перша статті 24) (254к/96-ВР); юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61) (254к/96-ВР); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) (254к/96-ВР); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (254к/96-ВР) (частина перша статті 64).

Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України (254к/96-ВР) має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України (254к/96-ВР) і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України) (254к/96-ВР).

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005) (v005p710-05). Принцип правової визначеності означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки" (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року N 17-рп/2010) (v017p710-10). Наведені конституційні засади враховуються Конституційним Судом України у процесі перевірки на відповідність Конституції України (254к/96-ВР) положень статті 14-1 (80731-10), частини шостої статті 258 Кодексу (80732-10).

Отже, безпідставне визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, може порушити її конституційні права, які навпаки захищаються державою.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Таким чином, позивачем не надано жодного доказу, що ОСОБА_1 є особою, яка визнана винною у дорожньо-транспортній пригоді, а отже є належним відповідачем про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Питання щодо встановлення вини ОСОБА_1 позивачем не ставиться, жодних доказів щодо її підтвердження також суду не надано.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Позивач не довів обставини пред`явленого позову в частині винуватості відповідача в настанні дорожньо-транспортної пригоди 07.10.2019. Відомості про дорожньо-транспортну пригоду, які наявні в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду та заяві про виплату страхового відшкодування не є достатніми.

У зв`язку з недоведеністю вказаних обставин не доведено й виникнення між сторонами правових відносин, в тому числі існування передбачених законом підстав для здійснення позивачем регламентної виплати потерпілому, а відтак і виникнення у позивача права вимоги до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, тому суд дійшов висновку про те, що вказаний позов задоволенню не підлягає.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в заявлених ним межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення, а тому у задоволенні позову МТСБУ необхідно відмовити повністю.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Керуючись статтями ст.ст. 3, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Головуючий Б . К . Скирда