Справа № 521/5654/21
Номер провадження № 2/521/560/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси

в складі головуючого судді Леонова О.С.,

при секретарі Трояненко А.Ю.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні Малиновського районного суду в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_4 , посилаючись на те, що останній 10.05.2020 року отримав від неї грошові кошти в сумі 2300 (дві тисячі триста) доларів США. Вказані кошти було передано на виконання домовленості, за якою позивач повинна була сплатити на користь відповідача вказані грошові кошти, а відповідач зобов`язавсь сприяти позивачу у проведенні ремонтних робіт відносно гаражу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , а у випадку якщо кошторис витрат на проведення ремонту значно перевищуватиме попередньо визначену сторонами суму у 1000 доларів, а також у випадку наявності інших перешкод у проведенні ремонтних робіт зобов`язався повернути позивачу отримані кошти. Позивач просить суд стягнути з відповідача передані йому грошові кошти оскільки, домовленість між сторонами хоча і має ознаки договору, однак внаслідок відсутності згоди щодо його істотних умов, такий договір не може вважатись укладеним.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2021 року витребувано з Одеського районного управління поліції №1 ВП №3 ГУНП в Одеській області належним чином засвідчену копію матеріалів перевірки, проведеної Хмельницьким ВП Малиновського ВМ в місті Одесі ГУНП в Одеській області в ході опрацювання звернення ОСОБА_5 № ЖЕО 9151 від 22.05.2020 року.

Від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов від 10.01.2022 року (вх.№ 1168). З якого вбачається, що з заявленими позовними вимогами відповідач не погоджується, вважає їх не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вважає, з наданих до позовної заяви доказів вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСББ «Середня, 9» в особі голови правління Романюк Г.С. було укладено договір з утримання прибудинкової території від 13 травня 2020 року. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_3 фактично використовує нежитлове приміщення (гараж, сарай) № 26,27, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

20 травня 2020 року Головою правління ОСББ «Середня, 9» Романюк Г.С. було надано листа відповідно до якого вказане ОСББ не заперечує проти реконструкції та приведення в належний вигляд гаража і сараю № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . Вважає, що ОСОБА_4 було виконано домовленості, що виникли між сторонами, щодо передання гаражу ОСОБА_3 та не існує жодних перешкод для здійснення ремонтних робіт та користування гаражем.

04.04. 2022 року від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшли додаткові письмові пояснення з додатками та клопотання про допит свідків.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.2022 року клопотання про залучення додаткових письмових пояснень з додатками задоволено та відмовлено у задоволені клопотання про допит свідків.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Григоржевський М.С., позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в позові.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_2 .

У 2019 році, позивач набула у власність транспортний засіб. За таких обставин, у позивача виник законний інтерес у наявності місця для зберігання належного їй майна.

В судовому засіданні представники сторін визнали, що в ході однієї із випадкових зустрічей, позивач повідомила про бажання мати окремий гараж відповідачу, який фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 та є сусідом позивача. В свою чергу відповідач зазначив, що може допомогти з вирішенням такого питання та запропонував позивачу гараж, який розташований в безпосередній близькості від місця проживання сторін, за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача наполягав, що між сторонами було досягнуто домовленість, за якою позивач повинна була сплатити на користь відповідача грошові кошти в сумі 2300 доларів США, а відповідач в свою чергу зобов`язувався сприяти позивачу у проведенні ремонтних робіт, та у випадку якщо кошторис витрат на проведення ремонту значно перевищуватиме попередньо визначену сторонами суму у 1000 доларів, а також у випадку наявності інших перешкод у проведенні ремонтних робіт - зобов`язувався повернути позивачу отримані кошти. Доказів протилежного суду не надано.

На виконання вказаної домовленості, 10.05.2020 року позивач передала, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 2300 доларів США, про що свідчить власноруч написана відповідачем розписка.

Представник відповідача визнала в судовому засіданні факт отримання відповідачем грошових кошті в сумі 2300 доларів США, пояснивши суду що данні кошти отримані ОСОБА_4 саме за спірний гараж. Однак представник відповідача наполягала, що жодної домовленості між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 досягнуто не було.

13 травня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСББ «Середня, 9» в особі голови правління Романюк Г.С. було укладено договір з утримання прибудинкової території. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_3 фактично використовує нежитлове приміщення (гараж, сарай) № 26,27, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

20 травня 2020 року Головою правління ОСББ «Середня, 9» Романюк Г.С. було надано листа відповідно до якого вказане ОСББ не заперечує проти реконструкції та приведення в належний вигляд гаража і сараю № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів розгляду звернення ІТС ІПНП №9151 від 22.05.2021 наданих Одеським районним управлінням поліції №1 ВП №3 ГУНП в Одеській області, 22.05.2021 року між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виникла конфліктна ситуація з приводу спірного гаражу.

Представник позивача стверджує, що у зв`язку з тим, що у позивачки виникли проблеми зі ремонтом та подальшим користуванням спірним гаражем вона звернулась до відповідача з проханням повернути їй гроші, однак відповідач гроші позивачу не повернув та ухиляється від діалогу з даного приводу.

Представник відповідача у судовому засіданні визнала, що відповідач отримані від позивачки гроші у сумі 2300 доларів США позивачці не повернув до теперішнього часу.

Сторони в судовому засіданні визнали, що жодних ремонтних дій з приміщенням спірного гаражу не проводиться, що також підтверджується фото таблицями наданими позивачем разом з позовом.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 77-81, 89 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статей 6, 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Нормами ст.ст. 639, 640 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України).

Згідно частин 1, 2, 3 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Відповідно до ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 866 ЦК України, договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною 1 статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

На підставі досліджених доказів, наданих сторонами, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних, достатніх і допустимих доказів укладення між сторонами договору на проведення ремонтних робіт.

Крім того з наданої до суду розписки відповідача від 10.05.2020 року не вбачається інших істотних умов домовленості про сприяння у проведені ремонтних робіт, а саме строків виконання, об`ємів робіт, які планувалося виконати та які виконані фактично. Зокрема, матеріали справи не містять доказів, які б містили повні відомості про особу, якій було надано послугу, її виконавця, їх підписів та істотних умов договору. В зазначеній розписці зазначено лише сума договору.

Разом з тим, суд не погоджується з висновком представника відповідача про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з його безпідставністю, виходячи з наступного.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11, частин 1, 2 статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Таким чином, оскільки грошові кошти в розмірі 2300 доларів США отримані відповідачем без достатньої правової підстави, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині відповідно до статті 1212 ЦК України.

При цьому суд враховує, що представником відповідача визнано в судовому засіданні, що між сторонами не укладений договір підряду, договір купівлі-продажу спірного гаражу та жодних домовленостей щодо двоповерхової будівлі сараю між сторонами досягнуто не було, а тому суд приходить до висновку, що відповідач незаконно утримує грошові кошти, які надані позивачем.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24 лютого 2021 року по справі №644/8081/17, провадження № 61-1179св19.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у випадку задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що за подачу позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 908 гривень, який підлягає стягненню з відповідача.

Разом з тим, 10.08.2021 року представником позивача до суду надано клопотання про розподіл судових витрат, з якого вбачається, що 30.03.2021 року між АО «Рижих, Григоржевський та партнери» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги № 30-03/1, відповідно до п.4.1. якого, вартість правової допомоги (гонорар) складає 14 000 гривень.

Відповідно до п.4.2. договору, вказані кошти повинні бути сплачені клієнтом до 31.07.2021 року.

На виконання вказаних зобов`язань, ОСОБА_3 з квітня 2021 по липень 2021 року було здійснено ряд платежів. На підтвердження вказаних обставин суду надано копію договору про надання правової допомоги, копії меморіальних ордерів на підтвердження зарахування коштів на розрахунковий рахунок об`єднання та опис наданих послуг.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягення з відповідача понесених витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст.12, 76, 77, 79, 80, 81, 141, 206,246, 258,259,263,264,265,280, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса АДРЕСА_4 ;) до ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 ) про стягнення грошових коштів задовільнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошові кошти, набуті без достатньої правової підстави в сумі 2300 (дві тисячі триста) доларів США;

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору в розмірі 908 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 14 000 гривень;

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку із багаторазовим оголошенням повітряної тривоги, у період з 28.09.2022 року по 14.10.2022 року, що викликало необхідність негайно залишити приміщення суду та прослідування до найближчого укриття. Повний текст рішення було складено 14.10.2022 року.

Суддя: О.С. Леонов