Справа № 373/1854/22
Номер провадження 2-з/373/34/22
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення позову

27 жовтня 2022 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області,

головуючий суддя Опанасюк І.О.,

розглянувши заяву позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2022 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання майно об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно з подачею позову, позивачі звернулись до суду з заявою, в якій просять вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони відчуження та накладення арешту щодо нерухомого майна, а саме: житлового будинку у Державному реєстра речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності на житловий будинок за відповідачем зареєстровано за №43060362, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №110, вартість житлового будинку за договором купівлі-продажу становила 141510,00 гривень до складу об`єкту продажу входять житловий будинок загальною площею 69,2 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м., веренда а, крильце а1, сарай Б, гараж В, вбиральня Г, огорожа -1, ворота -2, огорожа 3, колодязь -к та земельної ділянки к.н. :01:024:0018 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності за відповідачем зареєстровано №43061066, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №110, вартість за договором купівлі-продажу становила 88300, гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, п. 2 та п. 3 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" N 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ N 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" N 9 від 22 грудня 2006 року, приймаючи до уваги викладені обставини у заяві про забезпечення позову, суд вважає за необхідне клопотання про забезпечення позову задовольнити частково та накласти арешт та оголосити заборону відчуження житлового будинку та земельної ділянки.

Що стосується вимог заяви в частині зобов`язання вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту то суд зазначає, що заявником не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку, встановлених законом

Дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, а також враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження майна може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.76, 77, 81, 84 149-154, 157, 353 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії з відчуження житлового будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності на житловий будинок за відповідачем зареєстровано за №43060362, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №110, вартість житлового будинку за договором купівлі-продажу становила 141510,00 гривень, до складу об`єкту продажу входять житловий будинок загальною площею 69,2 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м., веренда а, крильце а1, сарай Б, гараж В, вбиральня Г, огорожа -1, ворота -2, огорожа 3, колодязь -к та земельної ділянки к.н. :01:024:0018 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності за відповідачем зареєстровано №43061066, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №110, вартість за договором купівлі-продажу становила 88300, гривень.

В решті вимог у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.О. Опанасюк