Справа № 159/6938/21
Провадження № 2/159/273/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 (відповідач-1), ОСОБА_3 (відповідач-2), ОСОБА_4 (відповідач-3) про встановлення порядку користування житловим приміщенням на 7/10 частки в будинку АДРЕСА_1 , виділивши в користування: ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) житлову кімнату 1-5 (площею - 19,3 кв.м) та кімнату 1-4 (площею - 11,8 кв.м); відповідачам 1,2,3 залишити для користування кімнату 1-3 (площею-10,4 кв.м); коридор 1-2 площею - 6,4кв.м, кладову 1-6 площею - 1,5 кв.м, коридор 1-7 площею - 3,2 кв.м, кухню 1-8 площею - 15,0 кв.м, кладову 1-9 площею - 4,1 кв.м залишити в спільному загальному користуванні; встановити порядок користування господарською будівлею, хліва Б-1, виділивши в користування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - 30,8 кв.м, виходячи з загальної площі хліва - 44,0 кв.м, що буде відповідати відповідній 7/10 частки господарських будівель та споруд.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частки (у праві спільної власності як майно подружжя), 1/5 частки із 1/2 частки в порядку спадкування після смерті чоловіка житлового будинку АДРЕСА_1 , що загалом складає 6/10 частки житлового будинку. Також ОСОБА_1 успадкувала 1/10 частку вказаного домоволодіння після смерті сина з відповідною часткою господарських будівель та споруд. Отже, позивачці належить 7/10 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Інша частина домоволодіння належить трьом дітям позивачки відповідачам у справі.

Відповідачу-1 ОСОБА_2 (сину позивачки) також належить квартира у смт Маневичі, де він і зареєстрований, однак фактично із синами проживає разом із позивачкою у спірному помешканні; поводить себе як одноосібний господар, відсторонив останню від усього господарства, не надає доступу до кімнат будинку та до господарської будівлі, забороняє їй вільно пересуватись в будинку; відібрав у матері документи, про що вона заявила у поліцію та була вимушена виготовляти їх дублікати. У зв`язку із нестерпною конфліктною сімейною обстановкою ОСОБА_1 була вимушена проживати у дочки ОСОБА_4 , у сторонніх людей, декілька років проживала у монастирі м. Почаїв; вселилась у будинок на підставі судового рішення. Після примусового вселення у будинок позивачки, відповідач ОСОБА_5 дозволяє їй користуватись лише однією найменшою кімнатою будинку.

Керуючись наведеним, позивач просить судовим рішенням встановити порядок користування житловим приміщенням із урахуванням розміру часток майна кожного власника, які не виділені в натурі.

1.2. Відповідач-1 ОСОБА_2 у відзиві на позов позовних вимог не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Свою позицію мотивував тим, що спірний будинок належить власникам на спільній частковій власності, його частка складає 1/12 домоволодіння. Зазначив, що не перешкоджає позивачці ані проживати у спірному будинку, ані користуватись приміщеннями, доказів про такі перешкоди позивач не надала; документів у матері не відбирав. Із 1999 по 2018 роки ОСОБА_1 за власним переконанням і бажанням проживала у монастирі м. Почаїв. Зауважив, що позивачка неодноразово ініціювала судові провадження з приводу користування спірним майном, його поділ; зокрема у справі № 159/2794/21 ОСОБА_1 заявляла позовні вимоги, які є ідентичними у даній справі.

З огляду на зазначене, також зважаючи на те, що між ним і позивачкою відсутній спір, просить у задоволенні позову відмовити.

Окрім того, окремою письмовою заявою просив не розглядати справу по суті без участі брата відповідача ОСОБА_3 .

1.3. У відповіді на відзив ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі заявлені позовні вимоги. Висловила позицію, що у даному випадку лише судовим рішення можливо встановити відповідний порядок користуванням житлом, адже відповідач-1 свідомо обмежує її право власності. Повідомлені ОСОБА_6 обставини щодо не проживання позивачки у спірному помешканні більше 18 років не відповідають дійсності. Тимчасове і періодичне проживання за іншими адресами було вимушеним і зумовленим постійними конфліктами сина із ОСОБА_7 .

1.4. Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відзиву на позов не подали.

У судовому засіданні ОСОБА_4 (дочка позивачки) вважала позовні вимоги ОСОБА_7 надуманими і безпідставними, просила у задоволенні позову відмовити. Пояснила що проживає окремо у селі Стеблі Ковельського району, стосунки із матір`ю напружені. Також повідомила, що відповідач-2 ОСОБА_3 (син позивачки) зареєстрований у селі Грив`ятки Ковельського району, однак фактично проживає на території Республіки Білорусь, про дане судове провадження йому відомо, однак він не висловив бажання приймати участь у судовому розгляді.

2. Рух справи у суді.

Ухвалою від 10.01.2022 відкрито провадження у даній справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження.

Ухвалою суду від 15.08.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі суд не вчиняв.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

Позивач 24.10.2022 заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі-1, 3 також подали до суд клопотання від 21.10.2022, 13.06.2022 відповідно про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 у письмовій заяві від 15.04.2022 висловив позицію про неможливість розгляду даної справи по суті за відсутності відповідача ОСОБА_3 ; фактично клопотання про розгляд справи із участю брата - відповідача ОСОБА_3 .

Розглядаючи вказане клопотання, суд враховує, що зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 АДРЕСА_1 ; за вказаною адресою ОСОБА_3 направлено повістки про виклик до суду. Фактично ж ОСОБА_3 проживає на території Республіки Білорусь; із вказаною країною із 24.02.2022 Укрпошта припинила обмін поштовими відправленнями (лист АТ «Укрпошта» за дорученням Міністерства інфраструктури України від 07.07.2022 за результатами розгляду звернення ОСОБА_7 до Офісу Президента України від 29.06.2022).

Відтак, судом вжито можливі і достатні способи повідомлення відповідача ОСОБА_3 про судове провадження із його участю, його неявка у судові засідання не перешкоджає судовому розгляду на підставі доказів, які містяться у справі.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

4.1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи, із червня 1993 року пенсіонер (копія пенсійного посвідчення від 14.06.1993); із 25.10.1999 зареєстроване місце проживання село Грив`ятки Ковельського району Волинської області (копія довідки про реєстрацію місця проживання особи № 29 від 10.01.2020).

ОСОБА_1 є власницею 1/7 частки домоволодіння (житловий будинок А-1, площею 83,2 кв.м, господарські і побутові будівлі, споруди: Б-1 хлів, Г вбиральня, №1 огорожа, №2 колодязь) за адресою: АДРЕСА_1 ; відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (дітям позивачки) належить по 1/10 частки у зазначеному домоволодінні. Визначений режим власності спільна часткова. Вказані обставини стверджується копіями свідоцтва про право власності від 26.06.2020, свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2020, свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.09.2020; витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

На будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 виготовлено технічний паспорт станом на 03.07.2020. Згідно із експлікацією у спірному будинку є 9 допоміжних і житлових приміщень: 1-1 коридор (11,5 кв.м), 1-2 коридор (6,4 кв.м), 1-3 кімната (10,4 кв.м), 1-4 кімната (11,8кв.м), 1-5 кімната (19,3 кв.м), 1,6 кладова (1,5кв.м), 1-7 коридор (3,2 кв.м), 1-8 кухня (15,0 кв.м), 1-9 кладова (4,1 кв.м); загальна площа приміщення 83,2 кв.м, житлова (основна) площа приміщення 41,5 кв.м, допоміжна (підсобна) площа приміщення 41,7 кв.м.

Обставини щодо розміру часток у праві власності житла сторонами не заперечено.

Відповідно до наданих Ковельським районним управлінням поліції ГУНП у Волинській області відомостей, ОСОБА_7 неодноразово зверталась до правоохоронних органів про вчинення відносно неї протиправних дій з боку сина ОСОБА_2 (відомості надано за період із жовтня 2013 року по лютий 2022 року), зокрема зафіксовано заяви, які здебільшого стосуються того, що син не пускає заявницю у будинок або виганяє з дому; підтверджено факти притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за статтею 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), ОСОБА_7 за статтею 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик поліції).

5. Норми права, які застосував суд. Висновки та мотиви прийнятого рішення.

Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до пункту 14 постанови № 20 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до пункту 6 постанови № 7 Пленуму ВСУ від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. … Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з передбаченого статтею 8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

З огляду на наведене та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог та підстав, на які посилаються позивачі у позові, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги до доказів встановлені статтею 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із статтею 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого у ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Такі складові можуть бути з`ясовані в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Формуючи свої мотиви, надаючи свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач просила встановити порядок користування житловим приміщенням на належні їй 7/10 частки на праві спільної сумісної власності у житловому будинку, конкретизувавши при цьому приміщення для її особистого користування і приміщення для спільного загального користування із відповідачами.

Відповідачі ж, заперечуючи проти задоволення позову, мотивами незгоди із заявленими вимоги визначали те, що позивачці перешкоди у користуванні нерухомістю не здійснюються та вважали, що предмет спору відсутній. Запропонований позивачкою спосіб розподілу користування приміщеннями будинку не заперечили; клопотання про визначення іншого (альтернативного) способу розподілу користування приміщеннями будинку за результатами судової експертизи не заявили.

Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість між ними. Право на судовий захист виникає у випадку відсутності домовленості між всіма співвласниками, наявності між ними непорозумінь та протиріч, які ускладнюють спільне користування майном, або іншим чином впливають на права та інтереси всіх співвласників.

Як встановлено судом, між сторонами тривалий час існують неприязні стосунки та на ґрунті спільного проживання у сторін виникали конфлікти, до вирішення яких залучались працівники правоохоронних органів, що підтверджується даними з органів поліції.

З пояснень сторін, наданих суду, відносини між співвласниками продовжують бути напруженими.

Відтак, доводи відповідачів про відсутність спору між сторонами є безпідставними.

Щодо доводів відповідача-1 ОСОБА_2 про повторне звернення ОСОБА_1 із тими ж вимогами до тих же сторін, суд керується таким.

Позовні заяви ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення (справа № 159/4349/20), про виселення з житлового будинку без надання іншого жилого приміщення (справа № 159/3499/20), про встановлення порядку користування житловим приміщенням (будинком та господарськими будівлями) між співвласниками (справа № 159/2794/21) залишено без розгляду.

Позовні заяви ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя, розподіл спадкового майна між спадкоємцями та про визнання права власності на нерухоме майно (справа № 159/7153/19), про виділення в натурі частки нерухомого майна (справа № 159/5547/20) повернуто.

Таким чином, встановлено відсутність судового рішення за результатами розгляду справ по суті.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 (справа № 159/6342/20) про виділення в натурі частки нерухомого майна відмовлено (підставою для відмови стало те, що позивач не довела технічну можливість виділу).

Предмет спору у цій справі не є аналогічним у справі, що розглядається; відмова у задоволенні такого позову також вказує на необхідність обрання іншого способу захисту, зокрема звернення до суду із позовними вимоги про встановлення порядку користування житловим приміщенням.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про задоволення позову та встановлення порядку користування житловим приміщенням на 7/10 частки в будинку АДРЕСА_1 , виділивши в користування: ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) житлову кімнату 1-5 (площею - 19,3 кв.м) та кімнату 1-4 (площею - 11,8 кв.м); відповідачам 1,2,3 залишити для користування кімнату 1-3 (площею-10,4 кв.м); коридор 1-2 площею - 6,4кв.м, кладову 1-6 площею - 1,5 кв.м, коридор 1-7 площею - 3,2 кв.м, кухню 1-8 площею - 15,0 кв.м, кладову 1-9 площею - 4,1 кв.м залишити в спільному загальному користуванні; встановити порядок користування господарською будівлею, хліва Б-1, виділивши в користування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - 30,8 кв.м, виходячи з загальної площі хліва - 44,0 кв.м, що буде відповідати відповідній 7/10 частки господарських будівель та споруд.

На переконання суду такий спосіб користування домоволодінням відповідають розміру часток, які перебувають у власності кожної із сторін у справі.

Керуючись статтями 12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі статті 358 ЦК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Встановити порядок користування приміщеннями в будинку АДРЕСА_1 , виділивши в користування:

- ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) житлову кімнату 1-5 (площею - 19,3 кв.м), кімнату 1-4 (площею - 11,8 кв.м);

- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кімнату 1-3 (площею-10,4 кв.м);

- коридор 1-2 площею - 6,4кв.м, кладову 1-6 площею - 1,5 кв.м, коридор 1-7 площею - 3,2 кв.м, кухню 1-8 площею - 15,0 кв.м, кладову 1-9 площею - 4,1 кв.м залишити в спільному загальному користуванні.

Встановити порядок користування господарською будівлею, хліва Б-1, виділивши в користування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - 30,8 кв.м, виходячи з загальної площі хліва - 44,0 кв.м, що буде відповідати відповідній 7/10 частки господарських будівель та споруд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 10.12.2018 органом 0717;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області;

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 01.11.2022.

Головуючий:Ю. Ф. ВОЛКОВА