РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/15949/21

Провадження №: 2/755/2486/22

"17" жовтня 2022 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.,

при секретарі судових засідань - Назаровій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

21 вересня 2022 року позивач КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Мотивуючи свої вимоги тим, що надання послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення в будинку АДРЕСА_1 здійснюється КП «Київтеплоенерго» на підставі типового договору про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води, опублікованого в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати боргу за послуги, спожиті до 01 травня 2018 року, а саме: послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідачка отримує послуги, надані позивачем щодо квартири АДРЕСА_1 . Однак відповідачка не вносить плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення та плату за постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 липня 2021 року у розмірі 22 765,86 грн., з яких: за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 11 000,33 гривень, заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 гривень, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 11 353,20 гривень, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 412,33 гривень, що є предметом спору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано з Комунального підприємства Київської міської ради «Київського міського бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності, просила відмовити у позові. До відзиву долучила копію рахунку-повідомлення від 01.01.2019 року; копію рахунку-повідомлення від 01.07.2021 року; копію рахунку-повідомлення від 01.12.2021 року; копії квитанцій: № 103 від 29.07.2021 року на суму 400 грн.; № 216 від 16.08.2021 року на суму 500 грн.; № 193 від 22.09.2021 року на суму 500 грн.; № 21 від 13.10.21 року на суму 500 грн; № 289 від 22.11.2021 року на суму 500 грн. та копію рахунку повідомлення від 01.11.2021 року на підтвердження сплати заборгованості за періоди: з 01.06.2021 року по 01.07.2021 року; з 01.07.2021 року по 01.08.2021 року; з 01.08.2021 року по 01.09.2021 року.

28 грудня 2021 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшло клопотання представника позивача про залучення до участі в справі співвідповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для об`єктивного розгляду справи та для з`ясування всіх обставин по даній справі.

14 січня 2022 року відповідачка ОСОБА_1 подала до суду відповідь на «відповідь на відзив на позовну заяву», в якій обґрунтовувала необхідність застосування строків позовної давності, вказувала, що позивачем не враховано часткового погашення нею боргу за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води.

17 січня 2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просить відзив відповідача залишити без задоволення, а позовні вимоги позивача задовольнити повністю. Зазначав, що підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Обчислення строків позовної давності повинно розпочинатися з моменту укладення між позивачем та ПАТ «Київенерго» договору про відступлення права вимоги №602-18 від 11 жовтня 2021 року. Також вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності згідно п.12 розділу «Прикінцеві та перехідних положень» ЦК України.

25 січня 2022 року відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні надала для долучення до матеріалів справи квитанцію від 19.01.2022 року на суму 2000 грн - про сплату заборгованості за постачання теплової енергії та квитанцію від 19.01.2022 року на суму 2000 грн - сплата заборгованості за постачання гарячої води. Судове засідання було відкладено за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 для з`ясування відомостей для вирішення питання про залучення співвідповідачів.

31 січня 2022 року представник позивача ОСОБА_4 подала до суду додаткові пояснення, в яких обґрунтовувала недоведеність заявлених відповідачкою підстав для застосування строків позовної давності.

07 лютого 2022 року (вх.7105) до суду представником позивача ОСОБА_4 подано клопотання (уточнення) про залучення до участі в справі співвідповідача ОСОБА_2 , оскільки згідно інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (61/100 в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.12.2004 року та ОСОБА_3 (39/100 в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.02.2010 року. При цьому, ОСОБА_3 , який також є власником частини квартири АДРЕСА_3 , не може бути співвідповідачем у даній справі, оскільки 01.01.2015 року на нього було відкрито окремий особовий рахунок № НОМЕР_1 , з опалювальною площею, яка становить 28,0 кв.1 та кількістю зареєстрованих осіб 1 (одна). Отже, ОСОБА_3 має окремий особовий рахунок за вищевказаною адресою, на який нараховуються послуги з центрального опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за наданні послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води заявлені саме по особовому рахунку № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , опалювальна площа становить 44,5 кв.2, де зареєстровано 2 (дві) особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

07 липня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва залучено в якості співвідповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до участі у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

15 липня 2022 року представник позивача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» подала до суду позовну заяву (уточнюючу), в якій, не змінюючи предмету та підстав позову, позивач розширив коло відповідачів по справі та просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 11 000,33 гривень, заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 гривень, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 11 353,20 гривень, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 412,33 гривень, що є предметом спору.

У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовну заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовільнити.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилися. Про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11.10.2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), прав вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.

Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесїї Позивач набув право вимог заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 39 755,69 грн. за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно п. 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких від ступлене за цим договором.

Таким чином, позивач прийняв право вимоги до ОСОБА_6 щодо заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання та прийняв право вимоги до Відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги.

В свою чергу, надання послуг відповідачу здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила), який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511).

З письмових матеріалів справи вбачається, що відповідно до відомостей з реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за: - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (61/100 в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.12.2004 року та ОСОБА_3 (39/100 в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.02.2010 року.

За даними Довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА від 27.09.2021 року, відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

За даними Довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА від 19.08.2021 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач належним чином виконує свої зобов`язання, а відповідач у свою чергу порушив свої зобов`язання та умови перед позивачем, внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до пункту 8 зазначених Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з частиною другою ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 2 ст. 642 Цивільного кодексу України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Таким чином, наявність відносин між сторонами, а отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Отже, з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085).

Договір складений на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та є договорами приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону відповідач є споживачем послуг, що надавалися ПАТ «Київтеплоенерго», а тому зобов`язана оплатити житлово-комунальні послуги.

Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону, визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із наведеними нормами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити надані їм житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15.

Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

З указаного вбачається, що співвласники є солідарними боржниками.

Згідно з ч. 1 ст 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Крім того, відповідно до ч. 3 вказаної статті солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.

Також слід зазначити, що згідно з ч. 4 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Тобто співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Аналогічний за змістом правовий висновок висловлено ВС у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Разом з тим, відповідачка звернулася до суду із заявою про застосування строку позовної давності.

Відповідно до положень ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

За таких підстав суд відхиляє доводи представника позивача про те, що обчислення строків позовної давності повинно розпочинатися з моменту укладення між позивачем та ПАТ «Київенерго» договору про відступлення права вимоги №602-18 від 11 жовтня 2021 року.

Представник позивача заперечує щодо застосування строку позовної давності посилаючись на п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Однак, суд доводи представника позивача, щодо застосування п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, сприймає критично, оскільки, заборгованість за спожиті послуги виникла до 01.05.2018 року.

З письмових матеріалів справи вбачається, що позивач подав позовну заяву до суду 21.09.2022 року.

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за період з 01 травня 2018 року до 30 червня 2021 року вбачається, що відповідачі не сплачують надані позивачем послуги, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість за послуги централізованого опалення в розмірі 11 353,20 грн. та централізованого постачання гарячої води в розмірі 412,33 грн.

Разом з тим, позивач зазначив, що у відповідача наявна заборгованість до 01 травня 2018 року за послуги з централізованого опалення в розмірі 11 000,33 грн. та за послуги з постачання гарячої води в розмірі 0,00 грн.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності про стягнення з відповідача заборгованості за період до жовтня 2018 року.

Оскільки після пред`явлення позовних вимог про стягнення заборгованості у період з жовтня 2018 року по червень 2021 року, позивачка частково виконала свої зобов`язання перед позивачем по оплаті послуг за централізоване опалення, про що надала відповідні докази: а саме квитанції: № 103 від 29.07.2021 року на суму 400 грн за період 01.06.2021 року по 01.07.2021 року; № 21 від 13.10.21 року на суму 500 грн; № 289 від 22.11.2021 року на суму 500 грн.; № 193 від 22.09.2021 року на суму 500 грн за період 01.08.2021 року по 01.09.2021 року; № 216 від 16.08.2021 року на суму 500 грн. за період 01.07.2021 року по 01.08.2021 року, а всього на загальну суму - 2 400,00 грн., суд, при визначенні розміру заборгованості, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів, приймає їх до уваги.

Таким чином, задоволенню підлягають вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за період з жовтня 2018 року по червень 2021 року за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 8 953,30 грн. та централізованого постачання гарячої води в розмірі 412,33 грн.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП (КМДА) «Київтеплоенерго» підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності.

Вимога про стягнення 33,00 грн. пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно задоволенню не підлягає через відсутність доказів понесених витрат позивачем.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 162, 179 Житлового кодексу України, статтями 319, 322, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 10, 12, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційних номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (, місцезнаходження: пл.Івана Франка, 5, м.Київ) заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 8 953,20 грн. та централізованого постачання гарячої води у розмірі 412,33 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (, місцезнаходження: пл.Івана Франка, 5, м.Київ) сплачений судовий збір в розмірі 1135,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційних номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (, місцезнаходження: пл.Івана Франка, 5, м.Київ) сплачений судовий збір в розмірі 1135,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - , м. Київ, пл. Івана Франка, 5.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 17 жовтня 2022 року.

Суддя: І.В.Коваленко