ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/75/21 Номер провадження 22-ц/814/2626/22Головуючий у 1-й інстанції Вікторов В.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бутенко С.Б., Дряниця Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 15 вересня 2021 року, постановлене суддею Вікторовим В.В. (повний текст складено 22 вересня 2021 року),

по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

05.01.2021 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.11.2012. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитом станом на 28.10.2020 у розмірі 122 293,97 грн., із яких: 104 184,61 грн. заборгованість за тілом кредиту; 18 109,36 грн. заборгованість за простроченими відсотками; а також 2 102,00 грн. судових витрат.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 15.09.2021 позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 на користь банку суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.11.2012 у розмірі 122 293,97 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем доведено обізнаність позичальника із умовами кредитування та неналежність виконання ним кредитних зобов`язань, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню згідно наданого банком розрахунку.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржила рішення районного суду до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заперечує підстави стягнення із неї, ОСОБА_1 , заборгованості, яка виникла унаслідок шахрайських дій невідомих осіб, які 24.01.2021 проникли до її особистого кабінету «Приват 24», перерахували кредитні кошти, попередньо збільшивши кредитний ліміт, та використали послугу банку «миттєва розстрочка».

Виявивши незаконне заволодіння коштами під час їх переказу, вона намагалася заблокувати банківську картку, для чого телефонувала на гарячу лінію банку «3700», що мало бути зафіксовано інформаційним відділом АТ КБ «ПриватБанк» згідно розділу VІ Порядку надання банківських послуг.

Наступного дня, 25.01.2020, вона звернулася із заявами про шахрайство до Ленінського ВП ГУНП у м.Харків та до відділення АТ КБ «ПриватБанк». Представником банку їй надано виписку №І3SFQF6O1AS6MJQE, якою підтверджено зняття коштів з таких рахунків: № НОМЕР_1 435,68 дол.США особистих збережень; № НОМЕР_2 6 699,00 грн. пенсійних виплат; № НОМЕР_3 49 995,46 грн. кредитних коштів; № НОМЕР_3 , на який банком були надані миттєві розстрочки, а також збільшений кредитний ліміт до 46 399,00 грн., - відповідно до виписки №30GBL1V138FFT8CG від 30.01.2020, так, для безпеки надання коштів та підтвердження законності переказу, співробітники банку не виконали попереджувальних дій для інформування і забезпечення безпеки клієнтів при наданні миттєвих кредитів та списанні коштів.

За фактом здійснення відносно неї, ОСОБА_1 , шахрайських дій та заволодіння грошовими коштами порушено кримінальне провадження №0000186, де вона визнана потерпілою.

Припускає, що саме бездіяльність служби безпеки банку, які своєчасно не блокували шахрайські дії по рахункам, призвели до викрадення її власних заощаджень та кредитних коштів за збільшеним лімітом. При цьому відповідачка категорично заперечує розголошення нею інформації щодо особистих даних, а також реквізитів, платіжних карток, особових рахунків, ПІН-кодів та ін. Банківських карток вона не втрачала, усі картки є у наявності.

Заперечує висновки районного суду щодо її обізнаності із суттєвими умовами кредитування, а також застосування до спірних правовідносин правил ч.1 ст.634 ЦК України, через відсутність підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови і Правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленостей сторін про ціну договору, сплату відсотків та неустойки.

За відсутності на сайті банку інформації про Умови та Правила надання банківських послуг, як діяли у 2012 році, вважає наданий банком наказ про їх затвердження не належним та недопустимим доказом.

Посилаючись на позицію Верховного Суду, сформовану у справі №753/509/16-ц від 04.09.2019 доводить, що за відсутності підпису позичальника, витяг із Тарифів банку не можна вважати складовою частиною кредитного договору.

Зазначає, що в порушення вимог п.п.2,3 ч.4 ст.265 ЦПК України районний суд безпідставно не навів мотивів відхилення позиції відповідача та наданих нею доказів та просить застосувати позицію Верховного Суду №6-71цс15, за змістом якої, якщо банк не надав беззаперечних доказів, що спростовують доводи клієнта про те, що банківську картку він не втрачав, іншим особам не передавав, ПІН-коду нікому не повідомляв, банк зобов`язаний сплатити клієнту кошти, зняті під час незаконної операції.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.11.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду із повідомленням сторін, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 26.11.2021.

12.01.2022 до Харківського апеляційного суду надійшли пояснення представника банку про розгляд справи без участі позивача. Із підстав, попередньо викладених у позові, заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» проведено внутрішню перевірку, в результаті якої встановлено, що операції, заявлені як спірні, вчинені 24.01.2020 у системі дистанційного обслуговування «Приват24», доступ до якої здійснено з використанням конфіденційної інформації відповідача. Клієнту зателефонували з номера телефону НОМЕР_4 невідомі особи, номер телефону був доданий до бази даних банку, як шахрайський. Отже, у зв`язку із розголошенням конфіденційної інформації клієнта виникло несанкціоноване отримання грошових коштів з картрахунків відповідача третіми особами.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29.07.2022 прийнято справу до свого провадження та призначено до судового розгляду, про що повідомлено учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позивач, будучи повідомленим про день та час розгляду справи в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, що з огляду на положення ч.2 ст.372 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, заявивши клопотання про відкладення розгляду справу з підстав її перебування за межами України на лікуванні.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо сторони чи їх представники, а також інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

За таких обставин, враховуючи малозначність спору, а також наявність у справі матеріалів, достатніх для її розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справу задоволенню не підлягаю. При цьому, апеляційний суд приймає до уваги вимоги статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», за змістом якої правосуддя в умовах воєнного стану не припиняється.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.11.2012 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк та погодилася із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Ознайомлена та згодна із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Умови і Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанк www.privatbank.com.ua. Зобов`язується виконувати Умови і Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися зі змінами на сайті ПриватБанк www.privatbank.com.ua. /а.с.21т.1/

Згідно витягу із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» банком визначено наступні тарифні плани: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». У примітках вказано, що повна версія Умов та Правил надання банківських послуг, а також актуальні Тарифи розміщені на офіційному сайті ПриватБанку: https://privatbank.ua./а.с.22 т.1/

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг./а.с.23-47 т.1/

Згідно довідок ПриватБанк на підставі укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору б/н останній надано банківські картки: № НОМЕР_5 , дата відкриття 15.03.2011 терміном дії 03/15; № НОМЕР_6 , дата відкриття 28.09.2013 терміном дії 06/17; № НОМЕР_7 , дата відкриття 27.03.2014 терміном дії 12/17, кредитний ліміт 3 600,00 грн., змінено 18.11.2015 до 8 600,00 грн.; №267026, дата відкриття 15.12.2015 терміном дії 05/18, кредитний ліміт збільшено 20.01.2016 до 25 000,00 грн. та 13.10.2017 до 27 000,00 грн.; №125800, дата відкриття 21.12.2017 строком дії 10/21, кредитний ліміт 24.01.2019 збільшено до 50 000,00 грн.; №528703, дата відкриття 25.01.2020, терміном дії 09/22 із кредитним лімітом 25.01.2020 збільшеним до 51 500,00 грн. та зменшеним до 50 000,00 грн.; 03.04.2020 кредитний ліміт: 0,00 грн./а.с.19,20 т.1/

ПриватБанк надано виписку по рахунку ОСОБА_1 за договором №б/н станом на 30.10.2020 та розрахунок заборгованості на суму 122 293,97 грн., із яких: 104 184,61 грн. заборгованість за тілом кредиту; 18 109,36 грн. заборгованість за простроченими відсотками./а.с.6-18, 57-81 т.1/

Згідно листа слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області від 04.03.2020 №Г-216/16/2020, ОСОБА_1 має статус потерпілого по кримінальному провадженню №0000186 від 19.01.2017 за ч.1 ст.190 КК України./а.с.137т.1/

25.01.2020 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Холодногірський відділ поліції ГУНП в Харківській області за реєстровано за №1715 заяву ОСОБА_1 щодо шахрайських дій невідомих осіб, які в добу 21.01.2020, шляхом зловживання довірою, шляхом телефонного дзвінка, заволоділи грошовими коштами з банківських карток, чим спричинили збитки./а.с.138 т.1/

05.02.2020 ОСОБА_1 звернулася до Управління кіберполіції в Харківській області про те, що невідомі особи 24.01.2020, шахрайським шляхом, заволоділи грошовими коштами у сумі 103 093,86 грн. та 435,68 дол. США, які були зняті з банківських карток АТ КБ «ПриватБанк»./а.с.139 т.1/

05.02.2020 ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» в порядку досудового врегулювання із вимогою виплатити їй кошти у розмірі 103 093,86 грн. та 435,68 дол. США, які були перераховані з її рахунків через її мобільний додаток «Приват 24»; не нараховувати відсотки за незаконно здійсненими фінансовими операціями; виплатити грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. та 9 370,00 грн. по оплаті юридичних послуг; провести службове розслідування./а.с.141-148 т.1/

10.03.2020 Національний банк України за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 щодо проблем у відносинах з АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку із шахрайськими діями по відношенню до її рахунків повідомило наступне. Відповідальними співробітниками ПриватБанк проведено внутрішню перевірку, в результаті якої встановлено, що операції, заявлені як спірні, здійснено 24.01.2020 у системі дистанційного обслуговування «Приват24», доступ до якої було здійснено з використанням її, ОСОБА_1 , конфіденційної інформації.

Зателефонувавши їй, ОСОБА_1 , з невідомого номеру, шахраї застосували методи і технології соціальної інженерії (фішинг), тобто спонукали її до розголошення конфіденційних даних, а саме, отримали можливість провести переадресацію з її фінансового номера на телефонний номер НОМЕР_8 , з метою отримання інформації для входу в систему дистанційного обслуговування «Приват 24».

Установлено, що перекази спочатку були здійснені між її, ОСОБА_1 , картками, після чого було здійснено перерахування коштів на рахунок НОМЕР_9 , відкритий у банку. Згодом кошти були переказані на картку стороннього банку (UniversalBank) на рахунок НОМЕР_10 .

Крім того, 24.01.2020 шахраями було оформлено ряд «миттєвих розстрочок» за картковим рахунком № НОМЕР_3 . Оформлення здійснено через Чат-бот в онлайн-режимі з підтвердженням за номером телефону, на який була проведена переадресація ( НОМЕР_8 ).

Отже, у зв`язку із розголошенням конфіденційної інформації, відбулося несанкціоноване отримання грошових коштів.

Щодо здійсненого переказу Банком було надіслано повідомлення Universal Bank стосовно шахрайських дій з проханням блокувати картку одержувача. Також банком було запитано у стороннього банку інформацію щодо виведення коштів отримувачем та можливості повернення коштів. Наразі відповіді від Universal Bank Банком не отримано./а.с.162-165 т.1/

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що матеріалами справи підтверджено, що сторонами під час укладення кредитного договору були узгоджені умови щодо кредитної суми та процентної ставки за користування кредитом.

Із підстав неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, утворилася заборгованість у розмірі, підтвердженими належними доказами розрахунком та випискою по рахунку, які не спростовані відповідачем.

При цьому районний суд установив, що відповідач активно користувався банківськими послугами, у тому числі, «Миттєва розстрочка», яка пов`язана із платіжною карткою при умові володіння особистою інформацією клієнта. Доказів, що відповідач не вчиняв даних транзакцій по кредитній картці, останнім не надано, як і доказів своєчасного інформування банку про втрату/крадіжку карти чи ПІН-коду, а також щодо незаконного використання картки. Тому в даному випадку відповідальність за банківські операції з кредитними коштами несе відповідач, який має право стягнути суму відшкодування з винних осіб, встановлених в кримінальному провадженні.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з огляду на наступне.

Згідно частин першої, другої статті 1054 ЦК України кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 цього Кодексу).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.Узв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Із огляду на викладене колегія суддів приймає до уваги та погоджується із доводами апеляційної скарги відповідача, що витяги із Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», наявні у матеріалах справи, не відповідають вимогам статті 207 ЦК України щодо письмової форми правочину та статті 634 ЦК України щодо форми договору приєднання, а тому не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 15.11.2012 шляхом підписання анкети-заяви.

Таким чином, районний суд унаслідок неправильного застосування указаних норм матеріального права дійшов помилкового висновку про погодження суттєвих умов кредитного договору щодо розміру процентної ставки. Разом із цим, банк має право вимоги повернення фактично отриманої та не повернутої позичальником суми кредитних коштів, розмір якої має бути доведений належними та допустимими доказами.

Згідно вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Обґрунтовуючи підстави стягнення заборгованості за тілом кредиту, банком, окрім розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей.

Зі змісту виписки по рахунку вбачається, що позичальник активно користувався кредитними коштами, всього витративши коштів за отриманою карткою на загальну суму 791 441,81 грн., тоді як внесено на погашення заборгованості 685 955,78 грн., тобто наявне мінусове сальдо, яке підлягає стягненню в розмірі, заявленому в позові до стягнення, та не спростованого відповідачем належними і допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги відповідача, що заборгованість за кредитом виникла унаслідок шахрайських дій невідомих осіб, не спростовують підставність стягнення фактично використаних кредитних коштів, оскільки відповідачем не надано доказів своєчасного інформування банку про незаконне використання її картки та, відповідно, відсутність волевиявлення на використання послуги «Миттєва розстрочка».

Відповідний обов`язок користувача електронного платіжного засобу визначено п.14.16. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», за змістом якого користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Відповідно до п.п.5, 6, 7, 8 розділу VI Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» затвердженого Постановою НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 №705, користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції які не виконувалися користувачем. Після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, користувач зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором.

До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, емітент зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. У разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки Емітент негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Згідно із п.9 розділу VI указаного Положення, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача,крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Діючи усупереч наведеним положенням матеріального права, відповідач не повідомила негайно банк про несанкціоновані транзакції по її рахунку, а тому банк не несе відповідальності за збитки від операцій, здійснених до цього повідомлення.

При цьому апеляційний суд враховує, що до правоохоронних органів відповідачка звернулася лише 25.01.2020 та 05.02.2020, повідомивши про шахрайські дій, які сталися 21.01.2020 та 24.01.2020, шляхом зловживання довірою, шляхом телефонного дзвінка, а кримінальне провадження по факту шахрайських дій №0000186, про яке заявляє відповідач внесено до Є РДР 19.01.2017, що передує указаним подіям. До того ж наявність кримінального провадження по факту шахрайських дій невідомих осіб в силу презумпції невинуватості не може свідчити про вчинення злочину відносно ОСОБА_1 до ухвалення вироку, яким такі обставини будуть встановлені.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях щодо бездіяльності служби безпеки банку та запереченнях розголошення нею інформації щодо особистих даних, які не підтверджені відповідними доказами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного суду в частині стягнення процентів, зменшивши розмір загальної суми стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.11.2012 із 122 293,97 грн. до 104 184,61 грн. Крім того, підлягає скасуванню рішення в частині стягнення судового збору.

Згідно вимог ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, тому відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в судах усіх інстанцій./а.с.237 т.1/

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, із другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково (85%), а відповідач звільнений від сплату судового збору, його розмір, пропорційно задоволеним вимогам, слід компенсувати ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 1 786,70 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України./а.с.1 т.1/

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.п.3.4 ч.1 ст.376, ст.ст. 381-384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 15 вересня 2021 року скасувати в частині стягнення процентів, зменшивши розмір загальної суми стягнення за кредитним договором, та в частині стягнення судового збору.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір загальної суми стягнення за кредитним договором №б/н від 15.11.2012 із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» із 122 293,97 грн. до 104 184 (сто чотири тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 61 коп.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, понесені АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 1 786,70 грн. компенсувати за рахунок держави.

У іншій частині рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 15 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.10.2022.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.Б. Бутенко

Ю.В. Дряниця