Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.08.2022 Справа №607/12877/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Яворського А.В., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Карпи М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додатково строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визначити ОСОБА_1 додатковий тримісячний строк із дати набрання рішенням суду законної сили для подання до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом від 09.02.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 18, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позиваки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_3 . Першою Тернопільською нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 42/2020. Померла склала на користь позивачки заповіт, згідно якого до складу спадкового майна належить земельна ділянка площею 3,01 га з кадастровим номером :01:001:0312, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великобірківської селищної ради, та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства посвідченого свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ТР-ХV № 000863. Позивачка вказує, що вона не звернулася до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законодавством строку, оскільки причиною не звернення була необізнаність позивачки про наявність заповіту та спадкових справ, через те, що померла бабуся нікому не повідомила про складення нею заповіту. Зазначає, що про існування складеного заповіту вона дізналася весною 2020 року від своєї матері ОСОБА_4 , яка є дочкою померлої ОСОБА_3 . ОСОБА_4 перебираючи речі та документи залишені померлою, знайшла примірник заповіту, про що відразу ж повідомила позивачці. ОСОБА_1 вказує, що будучи в Португалії у телефонному режимі звернулася до Посольства України, де їй повідомили, що вона офіційно перебуває в країні, тому для прийняття спадщини їй необхідно звернутися до них із відповідною заявою. Як пояснює позивачка, їй повідомили, що в період з 13 березня 2020 року по 31 травня 2020 року у Посольстві України в Португальській Республіці запроваджено дистанційний режим роботи у зв`язку із впровадженням урядом Португалії карантинних обмежень спрямованих на запобігання поширенню коронавірусної хвороби. Вказує, що лише 10.08.2020 позивачкою подано заяву про прийняття спадщини після смерті баби позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заява посвідчена у Посольстві України в Португалії. З огляду на викладене, позивачка вважає, що вона є спадкоємицею після смерті баби ОСОБА_3 на підставі вище вказаного заповіту. Також зазначає, що ще одним спадкоємцем після смерті спадкодавця є відповідач ОСОБА_2 , який прийняв спадщину. З метою реалізації своїх спадкових прав, позивачка звернулася із заявою до Тернопільської державної нотаріальної контори, однак листом їй було відмовлено у вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , з причин пропуску 6-місячного строку для прийняття спадщини, і рекомендовано звернутися до суду для продовження строку для прийняття спадщини. Крім цього, позивачка вважає, що посадовими особами Тернопільської державної нотаріальної контори не виконано норм матеріального права, оскільки останніми не з`ясовано відомостей щодо кола спадкоємців, не зроблено виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, тощо. Таким чином, позивачка вважає, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_3 , тому має право на спадкування прав та обов`язків померлої.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов до суду відзив на позов, у якому сторона відповідача заперечує проти викладених у позові обставин та просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказує, що 09.11.2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було відкрито провадження у справі № 607/18713/20 за позовом ОСОБА_1 до Великобірківської селищної ради, треті особи Тернопільська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про продовження строку для прийняття спадщини після смерті померлої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 06.08.2021 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у вище вказаній справі № 607/18713/20 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. Зазначає, що у ході розгляду справи № 607/18713/20 ОСОБА_1 інформувала суд про те, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідача ОСОБА_2 у зазначеній справі було залучено у якості третьої особи, оскільки він є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину та спадкоємцем першої черги за законом, що має право на обов`язкову частку. Як вказує позивач, в подальшому позивач звернулася із заявою про заміну неналежного відповідача з Великобірківської селищної ради на належного ОСОБА_2 , однак позивач не з`явився на судовий розгляд, що призвело до прийняття рішення про залишення позову без розгляду. Крім цього, відповідач зазначає, що позивач раніше вказувала інші причини несвоєчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки після смерті баби вона не мала змоги приїхати в Україну для написання заяви про прийняття спадщини за заповітом, а також в цей період не приймали громадян у Посольстві України в Португалії.

Також відповідач зазначає, що зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, вбачається, що позивач не надала суду жодного доказу, який би свідчив про те, що вона зверталася в будь-які компетентні органи щодо прийняття спадщини. Посилання позивача на запровадження карантину внаслідок коронавірусної хвороби відповідач вважає надуманими, оскільки карантинні обмеження до цього часу не скасовані, проте це не стало перешкодою 10 серпня 2020 року звернутися у Посольство України Португальської Республіки, а у вересня 2020 року до Тернопільської районної державної нотаріальної контори. Тому, на думку відповідача, із поданих позивачем доказів вбачається, що вона могла звернутися у компетентні органи із відповідною заявою про прийняття спадщини, однак вчинила ці дії невчасно, пропустивши 6-місячний строк для прийняття спадщини. Відповідач вказує, що твердження позивача про те, що їй не було відомо про наявність заповіту спростовується також тим, що її довіритель син ОСОБА_5 просив відповідача підписати документи про те, що ОСОБА_2 не заперечує щодо продовження строку на прийняття спадщини ОСОБА_1 і подати ці документи нотаріусу ще на стадії досудового вирішення спору.

Ухвалою суду постановленою 29 жовтня 2021 року без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Яворський А.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Карпа М.М. у судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог заперечили з підстав зазначених у відзиві на позов. Вказали, що позивачем пропущено строк без поважних причин, а також, що ОСОБА_1 було відомо про складений заповіт на її ім`я.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивачки, вказала, що ОСОБА_1 дізналася про смерть ОСОБА_3 у день її смерті від неї, яка у телефонному режимі повідомила позивачці про смерть баби. Пояснює, що про складення заповіту на ім`я ОСОБА_1 їм було невідомо. Зазначає, що про існування даного заповіту вони дізналися приблизно через 4-5 місяців після смерті ОСОБА_3 , коли ОСОБА_4 упорядковувала документи та речі померлої.

Судом встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 0.

09 лютого 2011 року секретарем виконкому Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області посвідчено заповіт ОСОБА_3 , який зареєстровано в реєстрі за № 18, відповідно до якого ОСОБА_3 на випадок своєї смерті робить таке заповітне розпорядження: належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,81 га (державний акт на право власності на земельну) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області; належний їй майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства посвідченого свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ТР-XV № 000863.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №042481, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3,81 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0312, земельна ділянка розташована на території Великогаївської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ТР-XV № 000863, виданого Великобірківською селищною радою ОСОБА_3 , яка має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства с/г ТВЗНП «Великобірківське» у смт. Великі Бірки Тернопільського р-н Тернопільської обл., відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 08 лютого 2003 року становить 1144 107 грн., частка ОСОБА_3 визначена в розмірі 2 351 грн. або 0,21%.

10 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Посольства України в Португалії із заявою про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого Кумпаненко О. Й. секретарем Виконкому Великобірківської селищної ради Тернопільського р-н Тернопільської обл. 09.02.2011 року за реєстровим номером № 18 від імені її бабусі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 . Також у вказаній заяві позивачка просить видати свідоцтво про право на спадщину відповідно до чинного законодавства України, заяву зареєстровано в реєстрі за номером 1061 та засвідчено ОСОБА_6 першим секретарем з консульських питань Посольства України в Португальській Республіці.

Як вбачається з листа Посольства України в Португальській Республіці від 28.04.2021, у відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо тимчасового припинення роботи Посольства інформують про наступне. З огляду на розповсюдження коронавірусної хвороби та запровадження Урядом Португалії карантинних заходів у період з 13 березня по 31 травня 2020 року у Посольстві України в Португальській Республіці був запроваджений дистанційний режим роботи. Консульський прийом громадян протягом згаданого періоду було тимчасово призупинено.

Згідно листа Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 29.09.2020 № 1553/02-14, на звернення ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 відносно спадкування майна після померлої ОСОБА_3 , ОСОБА_1 вважається такою, що спадщину не прийняла.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 42/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 17 лютого 2020 року звернувся до Тернопільської держаної нотаріальної контори із заявою № 130 про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка залишила на його ім`я заповіт, посвідчений Великобірківською селищною радою Тернопільського р-н Тернопільської обл. від 13 грудня 1995 року по реєстру № 30.

13 грудня 1995 року ОСОБА_3 на випадок свої смерті зробила таке заповітне розпорядження: належні їй на праві особистої власності жилий будинок з надвірними прибудовами, що знаходиться у АДРЕСА_1 заповідає ОСОБА_7 , заповіт зареєстровано в реєстрі № 30 та посвідчено ОСОБА_8 секретарем виконавчого комітету Великобірківської селищної ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області.

07 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Тернопільської держаної нотаріальної контори із заявою № 443 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після своєї матері ОСОБА_3 , на день смерті якої залишилася спадщина, яка складалася із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , на яку у користь ОСОБА_2 складено заповіт.

19.06.1998 року ОСОБА_3 на випадок свої смерті зробила таке заповітне розпорядження: належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 002353 та майновий пай в кс/г «Великобірківське» Тернопільського р-н Тернопільської обл. заповідає в рівних долях ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , заповіт посвідчено ОСОБА_10 секретарем виконавчого комітету Великобірківської селищної ради Тернопільського р-н Тернопільської обл., зареєстровано в реєстрі за № 18.

Відповідно до листів ТОВ «Мрія Фармінг Тернопіль» повідомило про те, що орендну плату за користування земельною ділянкою площею 3,81 га кадастровий номер :001:001:0312 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за 2019 рік отримала ОСОБА_3 поштовим переказом за місцем проживання. ОСОБА_1 звернулася із проханням виплатити орендну плату за 2020 рік та надала копію заповіту ОСОБА_3 , складеного на її ім`я. Враховуючи дане звернення Товариством з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Тернопіль» було виплачено ОСОБА_1 01 вересня 2020 року орендну плату за 2020 рік у натуральній формі 100 кг цукру. Станом на момент виплати орендної плати за 2021 рік ОСОБА_1 не надала документу про підтвердження набуття нею права власності на дану земельну ділянку, Товариством здійснено переказ коштів в рахунок орендної плати за 2021 рік поштовим переказом на ім`я ОСОБА_3 . Крім цього, ТОВ «Мрія Фармінг Тернопіль» повідомляє, що дане звернення було усним та відповідно надати суду будь-який документ (заяву) не видається можливим, відповідно щодо конкретного часу такого звернення точної інформації не може надати орієнтовно у березні 2020 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За положеннями пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17, при розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини судам необхідно дослідити чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18 (провадження № 61-14962св19).

Крім цього суд враховує, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 із внесеними змінами від 25.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено з 12 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. на усій території України карантин, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує на те, що у неї була відсутня можливість звернутися у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , так як вона, проживаючи у Португальській Республіці, не знала про існування складеного заповіту в її користь, а про його існування дізналася весною 2020 року, однак із запровадженням карантину немала можливості звернутися до Посольства України в Португальській Республіці, через запровадженні карантинні обмеження.

Вказане підтверджується листом Посольства України в Португальській Республіці від 28.04.2021, відповідно до якого з огляду на розповсюдження коронавірусної хвороби та запровадження Урядом Португалії карантинних заходів у період з 13 березня по 31 травня 2020 року у Посольстві України в Португальській Республіці був запроваджений дистанційний режим роботи, а консульський прийом громадян протягом згаданого періоду було тимчасово призупинено.

За вказаних обставин, суд вважає причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини поважними, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення позивачці додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що в провадження суду уже перебувала справа за позовом ОСОБА_1 про продовження строку для прийняття спадщини після смерті померлої ОСОБА_3 , яка ухвалою суду залишене без розгляду, оскільки особа, позов якої залишено без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Також, посилання відповідача на те, що позивачем не надано підтверджуючих документів щодо поважності пропуску строку на прийняття спадщини не відповідають дійсності, оскільки із листа Посольства України в Португальській Республіці вбачається, що з 13 березня 2020 року по 31 травня 2020 року у посольстві було запроваджено дистанційний режим роботи та призупинено прийом громадян.

Посилання відповідача на те, що позивач знала про наявність складеного в її користь заповіту від ОСОБА_3 , судом до уваги не беруться як голослівні та недоведені.

Крім цього, задовольняючи позовні вимоги, суд бере до уваги той факт, що нотаріусом не було вжито жодних заходів про повідомлення позивача про наявність складеного у її користь заповіту.

Враховуючи те, що поважність причин пропуску строку є оціночною категорією і встановлюються судом у кожному конкретному випадку окремо, суд приходить до висновку, що матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 не мала можливості звернутись із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, через перебування на значній відстані між місцем її проживання (Португальська Республіка) та місцем знаходження спадкового майна і відкриття спадщини, незнанням про наявність складеного у її користь заповіту, а також через запровадження карантину та карантинних обмежень, наведені обставини суд вважає поважними причинами пропуску позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Оскільки, строк звернення із заявою про прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, суд вважає, що слід визначити ОСОБА_1 додатковий строк терміном три місяці з дня набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визначити ОСОБА_1 додатковий тримісячний строк із дати набрання рішенням суду законної сили для подання до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом від 09.02.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №18 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 908 гривень сплаченого позивачем судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресом: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресом: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич