ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/2606/19 Номер провадження 22-ц/814/2029/22Головуючий у 1-й інстанції Харченко В.Ф. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.,

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції з Хорольським районним судом Полтавської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чубенко Жанни Анатоліївни

на ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 18 травня 2022 року у складі судді Харченка В. Ф.

у цивільній справі за позовом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області, про стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів,

в с т а н о в и в:

В провадженні Хорольського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області, про стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів.

Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 18 травня 2022 року відмовлено в прийнятті до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_1 від 07.05.2022.

Роз`яснено ОСОБА_1 право звернутися до суду із заявою про повернення сплаченого судового збору.

Роз`яснено ОСОБА_2 і ОСОБА_1 право звернутися до відповідного суду із позовною заявою у загальному порядку.

Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів від 09.05.2022.

Не погодившись з даною ухвалою в частині відмови у прийнятті до спільного розгляду з первісним позовом зустрічного позову від 07.05.2022 і відмови у задоволенні заяви про забезпечення доказів від 09.05.2022, представник ОСОБА_1 - адвокат Чубенко Ж. А. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність ухвали, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким прийняти до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов від 07.05.2022 та задовольнити заяву про забезпечення доказів від 09.05.2022.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в зустрічному позові було детально обґрунтовано підстави його прийнятності із первісним позовом та їх взаємопов`язаність між собою.

Вказує, що вимога зустрічного позову щодо визнання недійсним рішення Хорольської міської ради про затвердження нормативно-грошової оцінки землі, безпосередньо впливає на ціну первісного позову, оскільки базою для обчислення плати за землю є нормативно-грошова оцінка землі, що прямо вказує на взаємопов`язаність зустрічних позовних вимог.

Зазначає, що інтерпретація предмету та вимог за зустрічним позовом з боку суду першої інстанції кардинально відрізняється від заявлених, а тому вважає, що суд не з`ясував в чому полягає предмет зустрічного позову.

Крім того, суд не надав оцінки неприйнятності зустрічної позовної заяви в частині відшкодування моральної шкоди та не обґрунтував, чому ця вимога не є взаємопов`язаною з вимогами первісного позову та чому її спільний розгляд з вимогами первісного позову є недоцільним, чим, на думку апелянта, порушив принцип вмотивованості судового рішення та право на справедливий суд.

Звертає увагу на ту обставину, що грубо спотворюючи суть зустрічних позовних вимог, не розглядаючи зустрічний позов по суті, не надаючи належної правової оцінки наданим доказам, без всебічного вивчення обставин, викладених у зустрічному позові, суд робить необґрунтований та передчасний висновок про те, що, заявляючи зустрічний позов, ОСОБА_1 має на меті безпідставно затягнути розгляд справи та таким чином перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки таке право на заявлення зустрічного позову гарантоване йому статтею 193 ЦПК України.

В частині оскарження ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів вказує, що суд не позбавлений можливості повідомити інших осіб про надходження до суду заяви про забезпечення доказів, оскільки їх адреси проживання були повідомлені суду в судовому засіданні 18.05.2022 та вказану на 4-ій сторінці зустрічного позову. Крім того, згідно статті 117 ЦПК України адреса проживання не є обов`язковим реквізитом заяви про забезпечення доказів.

Зазначає, що предметом доказування як у відзиві на первісний позов, так і в зустрічному позові є дискримінаційне ставлення до ОСОБА_1 зі сторони Хорольської міської ради, а тому метою подання заяви про забезпечення доказів є прагнення документально підтвердити та показати суду відмінність у ставленні відповідача до нього та родичів Хорольського міського голови, оскільки документальне підтвердження родинних зав`язків дозволить встановити та пояснити причинно-наслідковий зв`язок такого ставлення.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що в грудні 2019 року представник Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області, про стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів.

09 травня 2022 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 про визнання дискримінаційними дій Хорольської міської ради стосовно стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів за користування землею та невчинення аналогічних дій стосовно близьких осіб Хорольського міського голови, про зобов`язання вчинити дії щодо інших осіб, про стягнення моральної шкоди, про скасування рішення Хорольської міської ради від 20.02.2015 № 5.

09 травня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чубенко Ж. А. подала до суду зустрічну позовну заяву до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа: Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області, про встановлення факту дискримінації, відшкодування моральної шкоди та скасування рішення, яка датована 07.05.2022.

Також 09.05.2022 до суду надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення доказів у зустрічному позові шляхом витребування у Хорольського відділу ДРАЦС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) доказів перебування голови Хорольської міської ради у родинних чи близьких відносинах з низкою осіб, що допоможе довести вчинену щодо нього дискримінацію та факт надання міським головою неправомірної вигоди своїм родичам у виді можливості не сплачувати за землю.

Відмовляючи у прийнятті зустрічних позовних заяв до спільного розгляду із первісним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що предмет і підстава обох зустрічних позовів спрямовані на можливе виявлення у діях Хорольського міського голови, який не є учасником справи за первісним позовом, так званої бездіяльності і дискримінації щодо низки фізичних осіб, які також не є учасниками справи за первісним позовом, а тому заявлені вимоги не є зустрічними у розумінні статті 193 ЦПК України, а такі дії відповідачів за первісним позовом мають ознаки безпідставного затягування розгляду справи та свідчать про перешкоджання розгляду справи по суті.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у даному випадку норм ЦПК України.

Таким чином, право на пред`явлення зустрічного позову не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватися вимог ЦПК України щодо її подання.

Зустрічний позов - це позов, який подається відповідачем до позивача у тому самому судовому процесі задля захисту проти первісних позовних вимог.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів у інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків - уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (частина друга статті 193 ЦПК України).

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).

Виправданим є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Разом із тим, недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» об`єднання в одне провадження з первісним позовом вимог, коли відсутня спільність предмета позову не допускається.

Предмет позову в розумінні цивільного процесуального закону - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предметом позову є позовні вимоги.

Предмет доказування це коло обставин, які належить установити по конкретній справі і які необхідні для правильного вирішення справи по суті, тобто ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області є обов`язок відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як співвласників нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці кадастровий номер :50:004:0296 комунальної власності, повернути власнику земельної ділянки безпідставно збережені за його рахунок грошові кошти, які вони мали заплатити за фактичне користування земельною ділянкою пропорційно частки кожного у праві на нерухоме майно. Тоді як предметом зустрічного позову відповідача ОСОБА_1 є дискримінаційні, на його думку, дії Хорольського міського голови Волошина С. М. порівняно з його близькими особами, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які перебувають в однаковому становищі та користуються земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , не сплачуючи кошти за користування землею.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до спільного розгляду з первісним позовом Хорольської міської ради зважаючи на відсутність спільності предмета позову та суб`єктний склад осіб, які не є учасниками справи, але до яких зустрічний позивач просить застосувати відповідну процедуру стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів з метою уникнення дискримінації його прав та інтересів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки жодна із ознак взаємної пов`язаності зустрічного та первісного позовів у спірних правовідносинах відсутня, а твердження апелянта про підстави звільнення його від обов`язку компенсувати позивачеві кошти за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності у разі встановлення факту дискримінації ґрунтуються на припущеннях та власному тлумаченні наведених правових норм.

Згідно положень частин першої, другої статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до вимог пунктів 4, 5 частини першої статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Звернення до суду з відповідною заявою про забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, це не лише спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати має ґрунтуватися на об`єктивних фактах. Тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову в задоволенні заяви (частина п`ята статті 118 ЦПК України).

Необхідно відмітити, що цивільним процесуальним законодавством передбачено механізм витребування доказів як способу забезпечення доказів (стаття 116 ЦПК України) та витребування доказів (стаття 84 ЦПК України).

Незважаючи на те, що законодавець в ЦПК України відмежував ці поняття та закріпив різними статтями, заявник помилково ототожнює витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим, та витребування доказів як сприяння суду сторонам в поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно.

Згідно частини першої статті 84 ЦПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Для вирішення питання про забезпечення доказів, зокрема, і до подання позовної заяви, слід враховувати положення статті 116 ЦПК України, а саме те, що така процесуальна дія може бути вчинена судом, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. В інших випадках витребування доказів можливе у разі неможливості учасника самостійно надати докази, однак на іншій процесуальній стадії, а саме після відкриття провадження у справі.

Оскільки зустрічний позов ОСОБА_2 не прийнятий до провадження районним судом, забезпечення доказів за таким позовом у спосіб витребування у Хорольського відділу ДРАЦС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відомостей щодо родинних відносин зазначених у зустрічному позові близьких осіб міського голови є безпідставним та стосується розкриття персональних даних осіб, які не є учасниками справи ні за первісним, ні за зустрічним позовом.

За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чубенко Жанни Анатоліївни - залишити без задоволення.

Ухвалу Семенівського районного суду Полтавської області від 18 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна