Справа 752/3921/22
провадження № 2/752/5798/22
УХВАЛА

13.10.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника відповідача про компенсацію судових витрат по цивільній справі № 752/3921/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконними та скасування наказу та рішення Наглядової ради, -

в с т а н о в и в:

в провадженні суду перебувала цивільна справа № 752/3921/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконними та скасування наказу та рішення Наглядової ради.

У жовтні 2022 року представником відповідача було подано до суду заяву про компенсацію судових витрат, пов`язаних із отриманням відповідачем правової допомоги у даній справі. В обґрунтування заяви зазначено, що позов було залишено судом без розгляду, однак, судом не було здійснено розподіл судових витрат, а тому сторона відповідача вимушена звернутись до суду із даною заявою та просить суд компенсувати судові витрати, понесені відповідачем, стягнувши із позивача на користь відповідача витрати, пов`язані із отриманням правової допомоги в сумі 360421,20 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

В квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконними та скасування наказу та рішення Наглядової ради.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2022 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

28.09.2022 року до суду від представника позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.09.2022 року, зазначену заяву представника позивача було задоволено, та цивільну справу було залишено без розгляду.

Сторона відповідача вказує, що судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, які понесені відповідачем та пов`язані із отриманням правової допомоги, а тому на підставі вимог цивільного процесуального закону, понесені відповідачем судові витрати підлягають компенсації та стягненню із позивача на користь відповідача.

Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Встановлено, що судом було залишено цивільну справу без розгляду, однак, підстав вважати, що позивачем було подано позов та/або його дії в ході розгляду справи були необґрунтованими, немає.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Таким чином сам факт звернення позивача до суду з даним позовом, проведення у справі судових засідань, подання стороною позивача клопотань, в т.ч. і про залишення позову без розгляду, - не може вважатись необгрунтованими діями в розумінні ст. 142 ч. 5 ЦПК України.

Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною відповідача не доведено те, що дії сторони позивача у даній справі були необґрунтованими, внаслідок чого стороною відповідача були понесені судові витрати, пов`язані із отриманням правової допомоги, а також судом не встановлено підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення та/або компенсації судових витрат, пов`язаних із отриманням правової допомоги, зокрема, із позивача на користь відповідача, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача про компенсацію судових витрат по цивільній справі № 752/3921/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконними та скасування наказу та рішення Наглядової ради, - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Н.П. Чередніченко