П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року

м. Рівне

Справа № 570/277/22

Провадження № 22-ц/4815/1203/22

Головуючий у Рівненському районному суді

Рівненської області: суддя Кушнір Н.В.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

21 липня 2022 року в м. Рівне

(фіксування судового засідання за допомогою

звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось)

Повний текст рішення складено: 31 липня 2022 року.

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Вейтас І.В.

секретар судового засідання: Крижов В.С.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство "Альфа-Банк";

відповідач1: ОСОБА_1 ;

відповідач2: Міністерство юстиції України;

третя особа, як не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

ОСОБА_2 ;

третя особа, як не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

державний реєстратор Ященко Віталій Олегович;

представники учасників справи:

позивача адвокат Ременюк Тетяна Олександрівна;

відповідача1 адвокат Ошурко Йосип Миколайович;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача адвокат Штогрін Вікторія Святославівна;

за участі: представників відповідача та третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 21 липня 2022 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , державний реєстратор Ященко Віталій Олегович; про визнання незаконним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року в суд звернулася представник Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (далі АТ "Альфа-Банк") адвокат Ременюк Т.О. з позовом до ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України (далі Мін`юст), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , державний реєстратор Ященко В.О.; про визнання незаконним та скасувати наказ Мін`юсту від 27 листопада 2020 року №4125/5.

Мотивуючи свої вимоги, зазначала про те, що при розгляді скарги ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року та скасуванні оскаржуваним наказом рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 липня 2019 року №47987387 Мін`юстом були порушенні вимоги законодавства та порядок розгляду відповідної скарги.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 21 липня 2022 року позов задоволено та скасовано оспорюваний наказ Мін`юсту від 27 листопада 2020 року № 4124/5.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що при розгляді скарги Мін`юстом порушено вимоги "Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації", оскільки АТ "Альфа-Банк", який є кредитором скаржника та іпотекодержателем нерухомого майна, не було належним чином повідомлено про розгляд скарги ОСОБА_1 та не надано копії скарги та доданих до неї документів, а це позбавило позивача права на надання пояснень. Тим паче, унеможливило з`ясування обставин, які мали значення для об`єктивного розгляду скарги, а саме, що на час винесення оскаржуваного наказу в провадженні Рівненського районного суду перебувала позовна заява ОСОБА_1 до АТ "Альфа-Банк", державного реєстратора Ященка В.О. Комунального підприємства "Реєстраційний центр" Висоцької сільської ради Дубровицького району, ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрації права власності та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння. Тобто відкритого судового провадження між тими самими сторонами, з того самого предмета і тих самих підстав, що унеможливлювало відповідно до п.5 Порядку розгляду скарг на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок 1128), винесення оспорюваного наказу. Крім того, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 47987387 прийнято 29 липня 2019 року, тоді як скарга на вказане рішення подана до Мін`юсту 01 лютого 2020 року, тобто проміжок часу склав близько одного року, що не узгоджується з нормою ч.3 ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Також порушено строк розгляду скарги, адже з дня надходження скарги до дня її розгляду минуло майже 9 місяців, хоча максимальний строк розгляду скарги не може перевищувати 45 календарних днів. Суд погодився з тим, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту порушеного права власності є неналежний, оскільки рішення державного реєстратора має бути предметом розгляду у судах.

На рішення суду Мін`юстом подано апеляційну скаргу, де він покликався на його незаконність та необґрунтованість, які полягали неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що процедури розгляду скарг у сфері державної реєстрації не було порушено. Стверджувалось, що інформацію про розгляд скарги було оприлюднено на офіційному веб-сайті заявника. Так, порядок повідомлення учасників та зацікавлених осіб про засідання Колегії щодо розгляду скарги регламентується Порядком 1128. Пунктом 11 Порядку визначено, що суб`єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації повідомляє особам про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); 2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел). Тобто розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту є належним повідомленням осіб, запрошених до розгляду скарги по суті, а інші два способи повідомлення є додатковими. Зазначалося й про те, що АТ "Альфа-Банк" станом на момент подання і колегіального розгляду скарги не був власником майна, адже передав права на нього шляхом укладення договорів купівлі-продажу № 305 та № 306 від 31 січня 2020 року ОСОБА_2 , а тому не повинен був брати участі у розгляді скарги. Порушення строків розгляду скарги зумовлено запровадженням карантину в Україні та значним навантаженням на роботу Мін`юсту по розгляду подібних скарг. На переконання заявника, суд першої інстанції зобов`язаний був перевірити правомірність самої державної реєстрації.

З наведених підстав Мін`юст просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Представники АТ "Альфа-Банк", ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у поданих відзивах просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осібю, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що 27 листопада 2020 року Мін`юстом видано Наказ № 4124/5 "Про задоволення скарги", яким скаргу ОСОБА_1 від 01 лютого 2020 року задоволено в повному обсязі та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 липня 2019 року №№ 47987387, прийнятий державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстраційний центр" Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області Ященком В.О.

ОСОБА_1 скаргу мотивувала тим, що при проведенні державної реєстрації права власності на земельну ділянку (розмір частки 1/1), площею 0, 1008 га, кадастровий номер: :02:008:0079, та розміщений на ній житловий будинок (розмір частки 1/1), загальною площею 193,2 м?, житловою площею 101,4 м?, за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ "Альфа-Банк" на підставі кредитного договору №1701/0908/71-142 від 30 вересня 2008 року та договору іпотеки №1701/0908/71-142-Z-1 від 30 вересня 2008 року державним реєстратором порушено вимоги ч.3 ст.10, ч.8 ст.18, абз. першого ч.1 ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пп.1 п.1, п.4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", пп. 1, 2 п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на час винесення оспорюваного наказу) Мін`юст розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Зі змісту цієї правової норми видно, що у разі наявності судового спору щодо нерухомого майна у Мін`юсту немає повноважень здійснювати розгляд скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на таке нерухоме майно.

Проте, як було з`ясовано, на час розгляду Мін`юстом скарги в провадженні Рівненського районного суду перебувала цивільна справа №570/783/20 за позов ОСОБА_1 до АТ "Альфа-Банк", державного реєстратора Ященка В.О. Коумнального підприємства "Реєстраційний центр" Висоцької сільської ради Дубровицького району, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію від 29 липня 2019 року, iндексний номер: 47987387, прийняте державним реєстратором Ященком В.О. (Комунальне підприємство "Реєстраційний центр" Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області) та витребування від ОСОБА_2 на користь позивача житловий будинок (peєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246) та земельну ділянку (peecepaцiйний номер об`єкта нерухомого майна: 246, кадастровий номер: :02:008:0079), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, ураховуючи правила п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у Мін`юсту були відсутні повноваження на розгляд скарги скаргу ОСОБА_1 , а тому наявні підстави для скасування оспорюваного наказу.

Правильність застосування за таких обставин п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" навіть без врахування пункту 5 Порядку 1128 підтверджується правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 31 серпня 2021 року в справі № 910/16115/20.

Згідно із ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення вимог процесуального права, то колегія суддів з ними не погоджується.

За правилами абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Між тим, будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, заявник не надав, а апеляційним судом здобуто не було.

Отже, аргументи Мін`юсту є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, позаяк зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, що, зокрема, суперечить встановленій практиці Верховного Суду.

Приходячи до переконання про залишення без задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", пункт 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Спонуканням для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судовий збір, що понесений при поданні апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно віднести на рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 21 липня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 25.10.2022

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В. Боймиструк

І.В. Вейтас