КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/2078/13 Головуючий у І інстанції - Банасько І.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/6016/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою від його імені та в його інтересах адвокатом Карапетяном Арменом Рафіковичем, який діє на підставі договору, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Оболонського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщук Віти Віталіївни та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Морган Кепітал»,-

встановив:

13.12.2021 року до Оболонського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця та скасування постанови.

В прохальній частині скарги представник заявника просив суд:

-в разі пропуску строку подачі скарги, поновити ОСОБА_1 строк на подачу скарги на дії державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 66777973 від 13.09.2021;

-визнати незаконними дії Головного державного виконавця Оболонського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщук Віти Віталіївни щодо відкриття виконавчого провадження № 66777973;

-скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 66777973 від 13.09.2021.

В обґрунтування поданої скарги представник заявника зазначає, що 08.12.2021 року ОСОБА_1 було отримано постанову Головного державного виконавця Оболонського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщук В.В. про відкриття виконавчого провадження № 66777973 від 13.09.2021року з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва № 2/756/1636/13, виданого 31.08.2016 року на підставі заяви нового кредитора - ТОВ «ФК «Морган Кепітал». Вважає, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження вчинені з порушенням норм чинного законодавства та є незаконними, оскільки виконавчий лист був пред`явлений з порушенням строків пред`явлення його до виконання, так як строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, після його повернення 22.06.2018, сплив 22.06.2019 року.

На переконання представника заявника постанова про відкриття виконавчого провадження №66777973 від 13.09.2021 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки є похідною від незаконних дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження.

Щодо строків звернення до суду зі скаргою представник заявника у скарзі зазначає про те, що про відкриття виконавчого провадження № 66777973 заявник дізнався 08.12.2021, після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження через поштову скриньку, але підтвердити дату отримання постанови не може, оскільки при її отриманні ним не ставилось жодної відмітки про отримання. В свою чергу, представник ОСОБА_1 наголошує на тому, що заявником не виключається той факт, що відповідна постанова могла бути направлена йому раніше, ніж за 10 днів до дня її фактичного отримання. Тому, на переконання представника заявника, зважаючи на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та строку подачі скарги у найкоротші строки, без зайвих зволікань, останній у разі пропуску строку подачі скарги має право на поновлення такого строку.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку для подачі скарги на дії державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №66777973 від 13.09.2021.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконними дій Головного державного виконавця Оболонського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Поліщук Віти Віталіївни щодо відкриття виконавчого провадження та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 66777973 від 13.09.2021 залишено без розгляду та повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на помилковість висновків суду із зазначених в ухвалі підстав.

У відзиві зацікавлена особа посилається на законність і обґрунтованість висновків суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відмовляючи у поновленні строку для подачі скарги та постановляючи ухвалу, суд виходив з того, що постанова про відкриття виконавчого провадження отримана скаржником не 08.12.2021 року, як він заявляє, а згідно реєстру поштових відправлень та трекінгу за № 391 - 03.11.2021 року і жодних доказів, які б підтверджували в дійсності той факт, що ОСОБА_1 дізнався про порушення свого права, а саме про відкриття провадження № 66777973 - 08.12.2021 суду не надано, тому відсутні поважні причини пропуску строку з 03.11.2021 по 08.12.2021 року.

Проте такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

Зазначаючи, що Постанова про відкриття виконавчого провадження була отримана 03 листопада 2021 року суд першої інстанції посилається на лист Державного виконавця та доданого до неї реєстру поштових відправлень.

Відповідно до п. 9 правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Міністерством юстиції України від 07 червня 2017 року №1829/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 червня 2107 року за №699/30567 реєстрація вихідної кореспонденції органів державної виконавчої служби, приватного виконавця здійснюється в Системі в порядку, встановленому пунктами 5, 6 розділу IV Положення про автоматизовану систему.

Дата реєстрації та вихідний номер документа формуються Системою.

За даними про зареєстрований вихідний документ Системою формується журнал реєстрації вихідної кореспонденції (додаток 5).

Якщо кореспонденція підлягає передачі установам, організаціям через кур`єра, дані про неї вносяться до розносної книги для місцевої кореспонденції (додаток 6).

Для направлення документів рекомендованими поштовими відправленнями формується список згрупованих поштових відправлень (рекомендованих поштових відправлень) (додаток 7).

Однак надані державним виконавцем документи не містять списку згрупованих поштових відправлень із зазначенням назви документа, а саме постанови про відкриття виконавчого провадження, що надіслана боржнику. Наданий реєстр поштових відправлень містить лише назву боржника. Однак який саме документ направляється, то така інформація відсутня. А відтак, державним виконавцем не дотримано вимог закону про виконавче провадження та названих вище актів в частині обов`язкової вказівки на назву документа, що зазначається у списку згрупованих поштових відправлень.

Посилання суду на інформацію в мережі Інтернет із вебсайту «Укрпошта - трекінг (відстеження) поштових відправлень» за № відправлення 391 щодо вручення Скаржнику Постанови про відкриття виконавчого провадження особисто 03 листопада 2021 року, не може вважатись належним підтвердженням вручення Постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки дана інформація не містить інформації про відправника, отримувача, та вмісту поштового відправлення.

Відтак, належних доказів про наявність і обізнання Скаржника про відкриття виконавчого провадження № 66777973 раніше 08 грудня 2021 року суду не надано. І як наслідок, висновки суду першої інстанції у цій частині не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Приписами п. «а» ч. 1 ст.449 ЦПК України, встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 по справі № 5019/337/11 наведено висновок про застосування норм права, суть якого полягає в тому, що порівняльний аналіз змісту термінів дізналася» та «повинна була дізнатися», що містяться у положеннях статті 341 ГПК України аналогія закону зі ст. 449 ЦПК), дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

При цьому, Верховний Суд також вказав, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як зершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього ж закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.І ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Виходячи з аналізу вказаної статті, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Вказані положення закону залишились поза увагою суду першої інстанції, тому суд дійшов помилкового висновку, про те, що підтвердженням вручення особисту заявнику постанови про відкриття провадження є трекінг (відстеження) поштових відправлень, оскільки останній свідчить лише про направлення кореспонденції, а належним врученням має бути зворотне поштове повідомлення про це, якого у справі не має.

Таким чином ухвала суду, яка перешкоджає провадженню у справі підлягає скасуванню за недоведеністю обставин, що мають значення, які суд вважав встановленими для висновку про пропуск строку з 03.11.2021 року по 08.12.2021 року без поважних причин.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golderv. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але тільки таким способом і до такої міри, що не порушує сутності цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 у справі Станєв проти Болгарії» (Stanevv. Bulgaria), заява № 36760/06, § 230).

Так, Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», № 47273/99, nn. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, n. 29).

При цьому, Європейський суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ) провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11 -989заі18) згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,379,381,382,389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою від його імені та в його інтересах адвокатом Карапетяном Арменом Рафіковичем, який діє на підставі договору задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник