КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Мельника Я.С., Гуля В.В.,

секретар Шевченко Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії. Зазначив, що він 19 лютого 2019 року та повторно 02 квітня 2019 року звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій просив надати належним чином завірені документів, а саме: довідку про спосіб отримання 07 травня 2017 року коштів за договором споживчого кредиту на картку № НОМЕР_1 ; довідку про суму споживчого кредиту, отриманого 07 травня 2017 року на картку № НОМЕР_1 ; розрахунок суми заборгованості за споживчим кредитом, отриманого 07 травня 2017 року на картку № НОМЕР_1 ; договір споживчого кредиту. Відповідач не надав запитуваних документів. ОСОБА_1 просив визнати, що АТ КБ «ПриватБанк» було порушено вимоги Закону України «Про звернення громадян» щодо ненадання відповіді на його звернення; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» надати йому відповідь на звернення про надання завірених належним чином копій документів, а саме: довідку про спосіб отримання 07 травня 2017 року коштів за договором споживчого кредиту на картку № НОМЕР_1 ; довідку про суму споживчого кредиту, отриманого 07 травня 2017 року на картку № НОМЕР_1 ; розрахунок суми заборгованості за споживчим кредитом, отриманого 07 травня 2017 року на картку № НОМЕР_1 ; договір споживчого кредиту, укладений із ним.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що 19 лютого 2019 року він звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про надання належним чином завірених копій документів. 20 березня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» надав йому відповідь, в якій виклав роз`яснення з питань щодо укладення договорів, використання рахунків та надання банківських послуг, проте не надав запитуваних копій документів. 02 квітня 2019 року він повторно направив АТ КБ «ПриватБанк» заяву про надання завірених копій документів. Жодних документів від АТ КБ «ПриватБанк» він не отримував. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що з листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7 - 190409/1575 від 24 квітня 2019 року, вбачається, що його направлено на адресу ОСОБА_1 м. Київ, вул. Червона, 26. Проте суд одночасно зазначив, що відповідач не надавналежних доказів на підтвердження відправки листа на вказану адресу.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про надання належним чином завірених копії документів, в якій просив надати: довідку про спосіб отримання 07 травня 2017 року коштів за договором споживчого кредиту на картку № НОМЕР_1 ; довідку про суму споживчого кредиту, отриманого 07 травня 2017 року на картку № НОМЕР_1 ; розрахунок суми заборгованості за споживчим кредитом, отриманим 07 травня 2017 року на картку № НОМЕР_1 ; договір споживчого кредиту укладеного ПАТ КБ «Приватбанк» із фізичною особою ОСОБА_1 .

Листом від 20 березня 2019 року №20.1.0.0.0/7 АТ КБ «Приватбанк» надав роз`яснення, відповідно до яких повідомив ОСОБА_1 , що між ним та банком укладено Договір про надання банківських послуг №б/н від 29 грудня 2015 року, примірник якого було надано йому під підпис. Вказав, що чинним законодавством України не передбачено обов`язку банку надавати копії договорів клієнтам. Одним із пунктів відповіді відповідач надав роз`яснення про порядок оформлення договору відповідно до якого позивач заповнює анкету, в ній перебуває пункт про те, що підписавши анкету, позивач погоджується з усіма умовами з якими може ознайомитися на офіційному сайті ПриватБанку privatbank.ua. Крім того, зазначив, що з розрахунком заборгованості позивач має змогу ознайомитись в Приват 24.

Позивач повторно звернувся до відповідача із заявою від 02 квітня 2019 року про надання копій документів.

До відзиву на позов АТ КБ «Приватбанк» долучило копію відповіді № 20.1.0.0.0/7 - 190409/1575 від 24 квітня 2019 року на вищезазначену заяву, до якої було долучено копію анкети ОСОБА_1 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії.

Колегія суддів не може погодитися рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян України» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян України» письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

За змістом ч.1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян України» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було допущено порушень норм ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», а саме позивачу надана відповідь, що спростовує його твердження про порушення права.

Разом з тим, вказані висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Як вбачається зі змісту заяв від 19 лютого 2019 року та 02 квітня 2019 року, ОСОБА_1 просив АТ КБ «Приватбанк» надати йому належним чином завірені копії документів, зокрема, довідку про спосіб отримання 07 травня 2017 року коштів за договором споживчого кредиту на картку № НОМЕР_1 ; довідку про суму споживчого кредиту, отриманого 07 травня 2017 року на картку № НОМЕР_1 ; розрахунок суми заборгованості за споживчим кредитом, отриманим 07 травня 2017 року на картку № НОМЕР_1 ; договір споживчого кредиту укладеного ПАТ КБ «Приватбанк» із фізичною особою ОСОБА_1 .

Разом з тим, АТ КБ «Приватбанк» у відповідь на заяву від 19 лютого 2019 року не надало ОСОБА_1 вказаних документів, а в листі лише зазначило, що між позивачем та банком укладено Договір про надання банківських послуг №б/н від 29 грудня 2015 року, примірник якого було надано йому під підпис. Чинним законодавством України не передбачено обов`язку банку надавати копії договорів клієнтам, а також навів банк роз`яснення щодо порядку оформлення договору відповідно до якого позивач заповнив анкету, в ній перебуває пункт про те, що підписавши анкету, позивач погодився з усіма умовами з якими може ознайомитися на офіційному сайті ПриватБанку privatbank.ua, а з розрахунком заборгованості позивач має змогу ознайомитись в Приват 24.

Водночас, надання ОСОБА_1 копії договору споживчого кредиту та розрахунку суми заборгованості за споживчим кредитом не суперечить вимогам чинного законодавства. Відповідач як клієнт банку має право отримати офіційний документ, в якому відображено розрахунок його заборгованості по кредиту, а також копію укладеного ним договору, в тому числі, анкети-заяви, що була оформлена у банку, зокрема, у випадку втрати власного примірника. Відтак, така вимога позивача відповідає його правам та є законною. Відсилання ОСОБА_1 отримати інформацію самостійно в Приват 24 не може вважатися належною відповіддю на його звернення.

Колегія суддів також враховує, що до відзиву на позов АТ КБ «Приватбанк» була долучена копія відповіді № 20.1.0.0.0/7 - 190409/1575 від 24 квітня 2019 року на заяву ОСОБА_1 , до якої було долучено копію анкети ОСОБА_1 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

Разом з тим, суд першої інстанції у рішенні зазначив, що АТ КБ «Приватбанк» не надало доказів направлення ОСОБА_1 вказаної відповіді. ОСОБА_1 заперечував отримання ним вказаних документів. За цих обставин суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині визнання неправомірною бездіяльності АТ КБ «Приватбанк» щодо ненадання запитуваних документів та зобов`язання КБ «Приватбанк» надати поизвачу відповідь на звернення про надання завірених належним чином копій документів, а саме: розрахунок суми заборгованості за споживчим кредитом, отриманий 07 травня 2017 року на картку № НОМЕР_1 ; копію договору споживчого кредиту, укладеного із ОСОБА_1 .

Заперечуючи проти позову, АТ КБ «Приватбанк» не доведено того, що вимоги позивача про надання вказаних документів суперечить вимогам чинного законодавства та якимось чином порушує права банку.

Колегія суддів вважає безпідставними вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача надати йому довідку про спосіб отримання 07 травня 2017 року коштів за договором споживчого кредиту на картку № НОМЕР_1 та довідку про суму споживчого кредиту, отриманого 07 травня 2017 року на картку № НОМЕР_1 , оскільки спосіб отримання коштів за договором споживчого кредиту на картку не передбачає іншого, ніж зняття готівки або оплату товарів та послуг за допомогою банківської картки, інформація про суми отриманого кредиту має бути відображена у розрахунку заборгованості.

Враховуючи викладене, рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» щодо ненадання запитуваних ОСОБА_1 документів.

Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» надати ОСОБА_1 у відповідь на звернення від 19 лютого 2019 року про надання завірених належним чином копій документів, а саме: розрахунок суми заборгованості за споживчим кредитом, отриманим ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_1 ; копію договору споживчого кредиту, укладеного із ОСОБА_1.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Мельник Я.С.

Гуль В.В.