Справа № 202/6721/22
Провадження № 4-с/202/27/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.

секретар судового засідання Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу № 202/6721/22 за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трофімов Дмитро Юрійович, на рішення державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Трофімов Д.Ю., через систему «Електронний суд», звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на рішення державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Предметом оскарження є Постанова державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 20.01.2019 року.

Так, скаржник просить суд визнати протиправною та скасувати вказану постанову, як таку, що винесена в порушення норм законодавства та покласти на орган державної виконавчої служби судові витрати.

30.09.2022 року від Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшов Відзив на скаргу, згідно якого зазначається, що в ході перевірки законності виконавчого провадження № 34617537 з примусового виконання виконавчого листа № 2-0417 виданого 01.10.2012 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 500 грн., винесена постанова про скасування процесуального документа, а саме постанови про накладення штрафу від 20.01.2019 року.

Представник скаржника адвокат Трофімов Д.Ю. подав до суду заяву, згідно якої просив суд розглядати справу без його участі, вимоги скарги підтримав в повному обсязі.

Начальник Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Астапенкова К.М. згідно наданих до суду письмових пояснень просила суд розглядати справу без участі представника виконавчої служби. У задоволенні скарги просила відмовити в повному обсязі.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена про дату розгляду скарги до судового засідання не з`явилась.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 34617537 з примусового виконання виконавчого листа № 2-0417 виданого 01.10.2012 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 500 грн. 00 коп.

Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 2429/5 від 15.06.2022 р. є правонаступником Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

20.01.2019 державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сидоріною Д.М. в рамках виконавчого провадження № 34617537 винесено Постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 13 257,56 грн. на підставі п. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Щодо строку звернення зі скаргою.

Як передбачено п. а ч. 1 та ч. 2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів, що передбачено ч.5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Скаржник, звертаючись до суду з проханням поновити строк на оскарження Постанови від 20.01.2019, посилався на те, що з вказаною постановою його представник був обізнаний тільки 08.09.2022 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

В матеріалах виконавчого провадження № 34617537 міститься Заява представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Д.Ю. від 06.09.2022 р. про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 34617537 з розпискою про фактичне ознайомлення 08.09.2022.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 було відомо про наявність оспорюваного рішення державного виконавця, до зазначеної вище дати, суду не надано.

Зі скаргою на спірну постанову представник ОСОБА_1 адвокат Трофімов Д.Ю. звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 22.09.2022 р.

На переконання суду, обставини, якими представник боржника обґрунтовує причини пропуску строку на звернення до суду з даною скаргою, є поважними, а тому пропущений строк підлягає поновленню.

Суд також вважає, що поновлення ОСОБА_1 строку на звернення до суду з даною скаргою забезпечить йому, як стороні виконавчого провадження, можливість реалізувати своє право на доступ до правосуддя.

Щодо вимоги про визнання протиправною та скасування Постанови від 20.01.2019.

Підставою винесення спірної постанови державним виконавцем зазначено ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 14 ст. ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Так, ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» доповнено частиною 14, на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03.07.2018 року, який вступив у дію 28.08.2018 року.

Статтею 58 Конституції України імперативно визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають звороті тої дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі №1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виходячи з вищевикладеного, зміни в законодавстві визначені у ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» можуть бути застосовані до тих випадків, які будуть виникати після 28.08.2018 року. На заборгованість по сплаті аліментів, яка існувала у боржника до 28.08.2018 року її розмір та тривалість накопичення вказана новація законодавства не розповсюджується.

З оскаржуваної постанови вбачається, що підставою її винесення є існування заборгованості, яка утворилася за період задовго до внесених до ЗУ «Про виконавче провадження» відповідних змін.

Проаналізувавши вимоги чинного законодавства, суд вважає, що раніше вже існуюча заборгованість не може впливати і враховуватись при визначенні штрафних санкцій у майбутньому на заборгованість, яка виникне після 28.08.2018 року.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається та діє принцип верховенства права.

Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8 має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Вищенаведене, у своїй сукупності, свідчить про неправомірність винесення відносно ОСОБА_1 постанови про накладення штрафу від 20.01.2019.

Разом з тим, судом встановлено, що в ході перевірки законності виконавчого провадження № 34617537 з примусового виконання виконавчого листа № 2-0417 виданого 01.10.2012 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 500 грн., винесена постанова від 27.09.2022 року про скасування процесуального документа, а саме постанови про накладення штрафу від 20.01.2019.

Враховуючи наведене, оскільки на момент розгляду скарги, спірна Постанова вже скасована, суд приймає рішення про відмову у задоволенні вимоги скаржника про визнання протиправною та скасування Постанови від 20.01.2019.

Щодо судових витрат.

Статтею 452 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, до яких згідно із частиною третьою статті 133 цього Кодексу належать витрати на професійну правничу допомогу, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Враховуючи те, що у задоволенні скарги відмовлено, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення судових витрат задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.258-260, 447, 450-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення зі скаргою на Постанову державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про накладення штрафу від 20.01.2019 у виконавчому провадженні № 34617537.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на Постанову державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про накладення штрафу від 20.01.2019 у виконавчому провадженні № 34617537, заінтересована особа: ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня підписання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала складена та підписана суддею 18.10.2022.

Суддя А. О. Михальченко