"07" вересня 2022 р. Справа №489/6087/21
Провадження №2/489/493/22
УХВАЛА

07 вересня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Громадської організації «Правозахисник Миколаївської області» до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» про захист прав споживачів

В С Т А Н О В И В:

Голова ГО «Правозахисник Миколаївської області» звернувся до суду з позовом, яким просив: визнати протиправними дії АТ «Перший Український Міжнародний банк» щодо набуття права власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності АТ «Перший Український Міжнародний банк» на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; відновити становище, яке існувало до порушення АТ «Перший Український Міжнародни№ 46 у будинку АДРЕСА_2 й банк» прав ОСОБА_1 , шляхом поновлення останній права власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Мотивуючи вимоги тим, що 01.10.2007 між відповідачем та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 5729023. В забезпечення виконання кредитного договору № 5729023, 01.10.2017 між АТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, відповідно до якого остання передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 . Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.11.2013 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01.10.2007 № 5729023 в сумі 32883,06 дол. США, що в гривневому еквіваленті становило 262834,29 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу предмета іпотеки на підставі проведеної в рамках виконавчого провадження оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Розподілено судові витрати, відмовлено в частині вимог про виселення мешканців з квартири. Відповідно до листа, надісланого відповідачем 12.02.2021 за вих. № КНО-33/601140, банк повідомив боржника про те, що у зв`язку з невиконання умов кредитного договору, банком було задоволено забезпеченою іпотекою грошову вимогу, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1 . Вказує, що на момент набуття відповідачем права власності на предмет іпотеки, останній не визначив її вартість та не повідомив про це іпотекодавця, а також не застосував вимоги ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» та дії Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі в повному обсязі. Зазначає, що статут позивача обмежує представництво інтересів його членів відповідним порядком і не передбачає повноважень на звернення до суду з позовом про оскарження реєстрації права власності відповідачем на предмет іпотеки. У такому разі захист позивачем прав та інтересів ОСОБА_3 на підставі статуту обмежується лише представництвом її інтересів у суді у порядку, визначеному ЦПК України, лише як її представника в порядку ст.. ст.. 58, 60 ЦПК України, з підтвердженими документами довіреності та свідоцтва на здійснення адвокатської діяльності. Ні нормами чинного ЦПК України, ні нормами Закону України «Про іпотеку» не передбачено права Громадської організації оскаржувати реєстрацію іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки. Більш того, відповідно до ст.. 37 Закону України «Про іпотеку» , рішення про реєстрацію права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено у суді лише іпотекодавцем, тобто закон про іпотеку унеможливлює звернення з позовом про оскарження реєстрацію права власності іпотеко держателя будь-якого іншого окрім іпотекодавця. Таким чином, ГО «правозахисник Миколаївської області» не наділена відповідними повноваженнями подавати позов від імені ОСОБА_3 , оскільки немає норми закону, якою б регулювалося таке право, а позивач не має відповідних повноважень представника довіреності на правничу допомогу і адвокатського посвідчення уповноваженого представника позивача. В порушення принципу добровільності не підтвердив належними доказами факт того, що ОСОБА_1 є членом ГО «Правозахисник Миколаївської області». Станом на дату застосування відповідачем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки реєстрацію права власності згідно з п. 4.7.1 Іпотечного договору, зобов`язання боржника не були виконані, заборгованість не була погашена і на предмет іпотеки не було звернуто стягнення, адже виконавче провадження з виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки було закрито. Тому відповідач не був позбавлений права застосувати інші способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Закон України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» скасовано, а тому іпотеко держатель не обмежений в праві стягнути кредитну заборгованість за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, тому відсутня правова доцільність скасування по суті законного рішення державного реєстратора з формальних підстав, оскільки в такому випадку не відновляться права попереднього власника, а постраждає лише новий власник такого майна.

Ухвалою суду від 23.09.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 25.10.2021, розгляд справи призначено до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.05.2022, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Від нього надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є відповідач, укладено кредитний договір № 5729023, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит в іноземній валюті в розмірі 22000,00 доларів США строком до 01.10.2022, із процентною ставкою за користування кредитом 12,9 відсотків річних.

В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_4 (на час укладення договору прізвище - ОСОБА_5 ) (далі іпотекодавець) та Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» (далі іпотеко держатель) укладено Договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець поручилася перед банком своїм нерухомим майном за виконання позичальником ( ОСОБА_2 ) зобов`язань за кредитним договором, а саме - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.11.2013, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01.10.2007 № 5729023 в сумі 32883,06 дол. США, що в гривневому еквіваленті становило 262834,29 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу предмета іпотеки на підставі проведеної в рамках виконавчого провадження оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Розподілено судові витрати, відмовлено в частині вимог про виселення мешканців з квартири.

Листом АТ «ПУМБ» від 12.02.2021 за вих. № КНО-33/601140, ОСОБА_2 повідомлено, що Банком було задоволено забезпеченою іпотекою грошову вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 в позасудовому порядку на підставі іпотечного застереження відповідно до ст. 36,37 Закону України «Про іпотеку».

Судом встановлено, що у березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо набуття права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності відповідача на вказану квартиру; відновити становище, яке існувало до порушення відповідачем прав позивача, шляхом поновлення ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.07.2021, в задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживача, відмовлено.

Згідно зі статтею 4 ІІПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 56 ЦПК України фізичним та юридичним особам надано право звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб та брати участь у цих справах лише у встановлених законом випадках та лише при наявності документів, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

Також, у пункті 2.6 рішення Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року N 12-рп/2013 роз`яснено, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Щодо статутних документів - відповідно до п. 2., 3. Статуту позивача, метою створення та діяльності позивача є задоволення потреб суспільства, захист законних, соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних та інших спільних інтересів своїх членів та сприяння становленню демократичного громадянського суспільства в Україні шляхом реалізації значущих для його розвитку громадських ініціатив.

Як вбачається з п. 3.7 Статуту Громадської організації «Правозахисник Миколаївської області», затвердженого загальними зборами Громадської організації Комітет правозахисник Миколаївської області від 30 червня 2017 року. Протокол № 5, для реалізації основних завдань, передбачених цим Статутом, організація у встановленому порядку, зокрема, представляє і захищає свої інтереси членів у державних та громадських органах.

Для реалізації основних завдань, передбачених Статутом, Організація лише у встановленому порядку, представляє і захищає свої інтереси та інтереси своїх членів у державних та громадських органах, виступає учасником цивільно-правових відносин, може бути позивачем і відповідачем в суді. Діючим ЦПК України та Законом України «Про громадські організації» не передбачено відповідного окремого порядку захисту майнових прав та інтересів їх членів в суді.

Щодо відсутності відповідного закону, позивач не зазначив ні відповідного закону, ні передбачених таким законом випадків, який би визначав право ГО «Правозахисник Миколаївської області» звернутися з позовом до АТ «ПУМБ» про оскарження його дій щодо реєстрації права власності на передане ОСОБА_3 в іпотеку нерухоме майно.

Ні нормами чинного Цивільного процесуального кодексу України ні нормами Закону України «Про іпотеку» не передбачено права Громадської організації оскаржувати реєстрацію іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Більше того, відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено у суді лише іпотекодавцем, тобто Закон про іпотеку унеможливлює звернення з позовом про оскарження про реєстрацію права власності іпотекодержателя будь кого іншого окрім іпотекодавця.

Таким чином, ГО «Правозахисник Миколаївської області» не наділена відповідними повноваженнями подавати позов від імені ОСОБА_3 , оскільки не має норми закону, якою б регулювалося таке право, а позивач не має відповідних повноважень представника - довіреності на правничу допомогу і адвокатського посвідчення уповноваженого представника позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви Громадської організації «Правозахисник Миколаївської області» до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» про захист прав споживачів, без розгляду, оскільки ГО «Правозахисник Миколаївської області» не має відповідних повноважень на подання позову від імені ОСОБА_3 , тобто відсутня цивільна процесуальна дієздатність для подання такого позову.

Роз`яснити позивачу, що частиною другою статті 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Громадської організації «Правозахисник Миколаївської області» до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» про захист прав споживачів залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Громадська організація «Правозахисник Миколаївської області», юридична адреса: м. Миколаїв, .

Відповідач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», юридична адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 4, .

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «07» вересня 2022 року.