У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2022 селище Оржиця

Суддя Оржицького районного суду Полтавської області Гришко О.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася 30.09.2022 року до Оржицького районного суду Полтавської області із заявою про видачу судового наказу, в якій просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 6000 гривень заробітку доходу платника аліментів щомісячно з моменту звернення до суду з даною заявою до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Враховуючи, що заява про видачу судового наказу містить вимогу, яка не відповідає пунктам 4, 5 частини 1 статті 161 ЦПК України (вимога про розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн.), тобто заявлено вимогу, не передбачену статтею 161 ЦПК України, суддя приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 160, 161, 165, 260-261, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою (з вимогою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн.). Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку, або звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу з вимогами, що передбачені пунктом 4 чи пунктом 5 частини 1 статті 161 ЦПК України.

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя