Постанова

Іменем України

26 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 758/3200/19

провадження № 61-7980св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АВК Конфекшінері»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВК Конфекшінері» про визнання дій дискримінацією у сфері праці, усунення дискримінації шляхом визнання дій та рішення порушенням конституційних прав, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, припинення порушення трудових прав, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року у складі судді Якимець О. І. та постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року у складі колегії суддів: Ящук Т. І., Махлай Л. Д., Немировської О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВК Конфекшінері» (далі - ТОВ «АВК Конфекшінері»), в якому просив:

- припинити дії дискримінаційного характеру з боку відповідача та визнати вказані в позові дії з боку ТОВ «АВК Конфекшінері» дискримінацією позивача у сфері праці (трудових відносин), усунути цю дискримінацію шляхом визнання дій та рішення при обмеженні та порушенні конституційних прав позивача - право на рівність перед законом, право на працю, право на звернення зі скаргами та заявами стосовно посадових осіб відповідача до державних органів та установ;

- визнати незаконним, скасувати наказ генерального директора ТОВ «АВК Конфекшінері» про звільнення позивача, припинити порушення трудових прав та поновити на роботі позивача;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Подільський районний суд м. Києва ухвалою від 14 грудня 2021 року позов залишив без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач повторно не з`явився у судове засідання, призначене на 14 грудня 2021 року, про час, дату і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином; причини, зазначені у клопотанні про відкладення розгляду справи, є неповажними; позивач не був позбавлений можливості звернутися з клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з дотриманням норм статті 212 ЦПК України; заяви про розгляд справи за відсутності позивача у матеріалах справи немає, тому клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду підлягає задоволенню.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Київський апеляційний суд постановою від 21 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи. Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не ґрунтуються на нормах чинного процесуального законодавства України, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї, їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду17 серпня 2022 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; суд не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд не вирішив позовні вимоги, які були заявлені позивачем. Справа розглядається в судах з березня 2019 року, тобто понад три роки, однак дотепер вона залишається без розглянутою та не вирішеною по суті заявлених вимог. Упродовж 2019-2020 років провадження у справі не було відкрито, справа неодноразово перебувала у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Судове засідання, призначене на 14 грудня 2021 року, не було другим засіданням на яке позивач не з`явився, а було першим судовим засіданням з розгляду справи по суті, адже перше засідання не було встановлено суддею районного суду Якимець О. І., не були закінчені процесуальні дії та не були отримані докази у справі, а була неявка до суду у перше засідання (підготовче), хоча позивач надіслав клопотання про перенесення розгляду.

У порядку спрощеного провадження підготовче засідання при розгляді справи не проводиться. У судовому засіданні 25 листопада 2021 року були присутні позивач і представник відповідача, розгляд справи було відкладено на 02 грудня 2021 року на стадії розгляду клопотань. Тобто, порушуючи норми цивільного процесу про те, що всі клопотання розглядаються до першого засідання, вони продовжувались, і не було винесено ухвали про припинення їх розгляду. Тобто можна встановити із цього, що перше засідання не могло відбутися до 25 листопада 2021 року.

Порушення судами норм ЦПК України позбавили позивача гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

19 жовтня 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив адвоката Залізняка І. І. як представника ТОВ «АВК Конфекшінері» на касаційну скаргу, який мотивований законністю і обґрунтованістю судових рішень.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 вересня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

23 вересня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з цим позовом.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15 квітня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17 травня 2021 року на 14:00 (том 2, а. с. 91-92), копію якої було надіслано учасникам справи.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення співвідповідача у справі та про розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначення підготовчого судового засідання.

В судове засідання, призначене на 25 листопада 2021 року, з`явився ОСОБА_1 та представник відповідача Залізняк І. І . Суд поставив на обговорення клопотання позивача від 06 листопада 2021 року про витребування доказів. Ухвалою суду, яка внесена до протоколу судового засідання, у його задоволенні відмовлено.

Також на обговорення було поставлено клопотання позивача про врегулювання спору за участю судді, проти задоволення якого представник відповідача заперечував та просив відкласти розгляд справи для уточнення позиції керівника ТОВ «АВК Конфекшінері». У зв`язку з цим суд відклав розгляд справи на 02 грудня 2021 року на 16:00, про що позивач повідомлений судом особисто, під розписку.

28 листопада 2021 року ОСОБА_1 направив на адресу суду клопотання про витребування доказів, заяву про виклик свідків та клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він подав клопотання про витребування доказів, а також суд апеляційної інстанції розглядає його апеляційну скаргу на ухвалу суду від 01 жовтня 2021 року про відмову в роз`ясненні судового рішення, у зв`язку з чим у суді першої інстанції немає матеріалів цивільної справи.

У судове засідання, призначене на 02 грудня 2021 року, з`явився представник відповідача Залізняк І. І. , позивач не з`явився.

У судовому засіданні представник відповідача надав додаткові пояснення щодо клопотання про врегулювання спору за участю судді, заперечував проти його задоволення, оскільки розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, проводилися судові засідання, згоди відповідача немає, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, постановив ухвалу, внесену до протоколу судового засідання, про відмову в задоволенні клопотання про врегулювання спору за участю судді у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених частиною першою статті 201 ЦПК України. Щодо вирішення клопотання про виклик та допит свідка від 28 листопада 2021 року суд постановив ухвалу про залишення клопотання без розгляду згідно з частиною другою статті 222 ЦПК України. Крім того, в цьому судовому засіданні представник відповідача надав пояснення по суті спору, після чого суд відклав розгляд справи на 14 грудня 2021 року на 09:00 для повідомлення позивача.

07 грудня 2021 року до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 09 грудня 2021 року отримав судову повістку про виклик до суду на 14 грудня 2021 року на 09:00.

13 грудня 2021 року до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи. Клопотання обґрунтоване тим, що 06, 28 листопада і 06 грудня 2021 позивач подавав клопотання про витребування доказів, однак наразі йому не відомо, чи задовольнив суд клопотання та витребував докази. Також 17 жовтня 2021 року позивач заявляв клопотання про врегулювання спору за участю судді, однак це клопотання також не розглянуто судом. 28 листопада 2021 позивач направив заяву про виклик свідків генерального директора ТОВ «АВК Конфекшінері» Авраменка В., однак заяву суд не розглянув. Також відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-C0V-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» карантин установлено з 22 травня до 22 червня 2020 року, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Зазначає, що у м. Києві стрімко зріс рівень захворюваності на COVID-19, тому зайві переміщення позивача є вкрай небезпечним для життя, і у зв`язку з продовженням карантину просить визнати причини неявки до суду поважними та відкласти розгляд справи на іншу дату - після завершення карантину на території України або його пом`якшення та до повного усунення підстав, що є перешкодами для розгляду справи у встановлений законодавством спосіб. Крім цього, у суді першої інстанції немає матеріалів цієї справи, що були передані до Київського апеляційного суду, також немає доказів, що мають суттєве значення для розгляду справи, не розглянуті численні клопотання позивача (том 3 а. с. 176-177).

14 грудня 2021 року у судове засідання з`явився представник відповідача Залізняк І. І., позивач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не з`явився. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти поданих позивачем клопотань про витребування доказів та відкладення розгляду справи, заявив клопотання про залишення позову без розгляду. Суд, вислухавши представника відповідача, постановив ухвалу, внесену до протоколу судового засідання, про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів на підставі частини першої статті 84 ЦПК України, причини неявки позивача в судове засідання визнав неповажними.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно зі статтею 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його неявка перешкоджає розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19 (провадження № 61-21428св19), від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21), від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21), від 05 вересня 2022 року у справі № 325/218/21-ц (провадження 61-4672св22).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, встановивши те, що позивач, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи у суді першої інстанції, не з`явився у судові засідання, призначені на 02 та 14 грудня 2021 року, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду відповідно до статей 223, 257 ЦПК України. Законних підстав для відкладення розгляду справи у суду першої інстанції не було.

Суди попередніх інстанцій надали належну оцінку поведінці позивача, вжили усіх необхідних заходів для надання позивачу достатніх можливостей для викладення своєї позиції з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

Отже, суд зобов`язаний відповідним чином реагувати на недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду в разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності (неповажності) причин неявки позивача до суду залежно від того, яка це неявка: перша чи повторна. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами (такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21).

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Відповідно, навіть за наявності доказів поважності причин неявки позивача суд повинен залишити позовну заяву без розгляду. Вказана норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи (такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 295/13823/14-ц).

Правове значення у цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 березня 2022 року у справі № 158/2344/20).

Водночас згідно з частиною другою статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Твердження заявника про те, що судове засідання, призначене на 14 грудня 2021 року, не було другим засіданням, на яке не з`явився позивач, а було першим судовим засіданням при розгляді справи по суті, адже не були закінчені процесуальні дії та не були отримані докази у справі, а була неявка до суду у перше засідання (підготовче), хоча позивач надіслав клопотання про перенесення розгляду, не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, адже підготовче засідання при розгляді справи у спрощеному провадженні не проводиться.

Із матеріалів справи відомо, що розгляд справи, призначений на 17 травня 2021 року по суті не відбувся у зв`язку із залишенням позовної заяви без руху. Наступне судове засідання у справі не призначалось у зв`язку з перебуванням справи на перегляді ухвал суду першої інстанції в апеляційному та касаційному порядку.

Після повернення матеріалів справи до суду першої інстанції (24 вересня 2021 року) суд призначав судові засідання на 15 жовтня, 04 та 12 листопада 2021 року, на які позивач не з`явився. У судовому засіданні 25 листопада 2021 року був присутній позивач та представник відповідача, розгляд справи відкладено на 02 грудня 2021 року на стадії клопотань. У подальшому позивач двічі не з`явився в судові засідання, призначені на 02 та 14 грудня 2021 року, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи.

Ураховуючи наведене, доводи про те, що перше судове засідання судом не призначалось та не проводилось спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновків судів про те, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання 14 грудня 2021 року, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, і зводяться до незгоди з висновками судів та тлумачення норм законів на власний розсуд.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов