Справа № 166/282/22 Головуючий у 1 інстанції: Свистун О.М.
Провадження № 22-з/802/52/22 Категорія: 76 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О. І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву позивача ОСОБА_1 , яка подана в її інтересах представником ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Ратнівська селищна рада, директор КНП «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради Бегаль Михайло Григорович, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 29 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 29 липня року 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постановою Волинського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 29 липня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ КНП «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради № 109-ОС від 07 березня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на 0, 5 посади бухгалтера бухгалтерії та 0,5 посади касира бухгалтерії по спецфонду КНП «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради з 07 березня 2022 року.

Стягнуто з КНП «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 71448, 67 грн .

Стягнуто з КНП «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради в користь ОСОБА_1 10000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з КНП «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради в користь ОСОБА_1 7400 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з КНП «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради в користь ОСОБА_1 3274, 92 грн.

Стягнуто з КНП «Ратнівська центральна районна лікарня» Ратнівської селищної ради в дохід держави 2183, 20 грн.

На адресу апеляційного суду від позивача, в інтересах якої діє її представник надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якому просить вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2242, 82 гривень.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України справу розглянуто без виклику учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що заява не підлягає до задоволення.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами, передбаченими ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Таким чином, вказаною нормою процесуального закону визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення у справі. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав, суд має відмовити в його ухваленні, постановивши відповідну ухвалу.

Дана норма передбачає можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто, невирішеність якихось питань, які необхідно було вирішити у постанові чи ухвалі. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції складається з: резолютивної частини із зазначенням: висновку суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги; нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат. Понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції; строку і порядку набрання постановою законної сили та її оскарження ( ч. 4 ст. 382 ЦПК України).

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення заявник просить суд вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2242, 82 гривень, з розрахунку (992, 40 грн*20% = 198, 48 гривень задоволена позовна вимога про стягнення моральної шкоди + 992, 40*2 ( позовна вимога про скасування наказу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) + 59, 54 сервісний збір банку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.5 ЗУ « Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням роботодавцем законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого ч. 2 ст. 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, що узгоджується з правовою позицією яка викладена у Постанові Великої Палати ВС від 8 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21).

Таким чином позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання позову, в частині скасування наказу та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. ОСОБА_1 лише не звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди ( 992, 40 грн).

За подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в розмірі 4492, 60 гривень, хоча потрібно було сплатити лише 1488, 60 грн, що становить 150% від 992, 40 грн (за вимогу про відшкодування моральної шкоди).

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягало до стягнення 496, 20 грн, що становить 20% від задоволеної позовної вимоги моральної шкоди = 992, 40 грн (за суд першої інстанції) + 1488, 60 грн (за подання апеляційної скарги) * 20%.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог про скасування наказу та поновлення на роботі, також за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з відповідача в дохід держави підлягав стягненню судовий збір в розмірі 4962 гривень.

Таким чином з відповідача необхідно було стягнути на користь ОСОБА_1 496, 20 грн судового збору та в дохід держави 4962 гривень.

Однак з огляду на те, що позивач сплатила значно більший судовий збір, апеляційний суд при ухваленні судового рішення здійснив розподіл судових витрат та на користь ОСОБА_1 , стягнув з відповідача суму сплаченого нею судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом вже вирішено питання про розподіл судових витрат, зокрема щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат по оплаті судового збору, а тому відсутні підстави передбачені частиною 1 ст. 270 ЦПК України для ухвалення додаткового судового рішення, оскільки судом вирішено питання про судові витрати.

Цивільним кодексом не передбачено можливості повторного вирішення питання про розподіл судових витрат судом, який ухвалив відповідне судове рішення.

З огляду на викладене, за наслідками розгляду заяви позивача, яка в її інтересах подана представником про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення, оскільки для цього відсутні передбачені нормами цивільного процесуального кодексу підстави.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 142, 197, 270 , 268, 381 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , яка подана в її інтересах представником ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий-суддя:

Судді: