Справа № 703/662/22
17 жовтня 2022 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Биченка І.Я.,
за участю секретаря судового засідання Харченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №703/662/22 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Про вказані обставини позивачу стало відомо після отримання інформації щодо відкритих виконавчих проваджень боржником по яких є ОСОБА_1 .
Вважає, що виконавчий напис вчинений із порушенням вимог чинного законодавства виходячи з наступного.
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.07.2009, яке набрало законної сили 02.08.2009, у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № CSS0G100000224 від 15 червня 2007 року в сумі 255519 грн. 11 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2 шляхом її продажу ЗАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. При цьому, із мотивувальної частини вказаного рішення вбачається, що станом на 27 січня 2009 року позивач заборгувала ЗАТ КБ «Приватбанк» 33184,30 доларів США, що становить 255519 грн. 11 коп., з яких 31477,42 доларів США кредит, 1346,87 доларів США відсотки, 256 доларів США комісія, 104,01 доларів США пеня.

Таким чином, після звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості та ухвалення рішення по справі про задоволення позову правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема щодо нарахування відсотків, комісії та штрафних санкцій у виді пені припинилися. Звертаючись до нотаріуса із заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки АТ КБ «Приватбанк» мав право розраховувати лише 3% річних згідно ст.625 ЦК України. Однак нотаріус вказані обставини не взяла до уваги та видала виконавчий напис який не відповідає вимогам Закону.

Крім того, нотаріусом вчинено виконавчий напис із пропуском трирічного строку, передбаченого ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», а саме, звернуто стягнення на предмет іпотеки за період із 15 червня 2007 року по 29 січня 2019 року, тобто за 11 років 7 місяців 15 днів. Також нотаріусом стягнуто пеню у сумі понад 147000 доларів США починаючи із 15 червня 2007 року, що є порушенням положень ст.258 ЦК України, відповідно до якої строк позовної давності до стягнення пені становить 1 рік.

Позивач стверджує, що приватний нотаріус при винесенні виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості. Оскільки заборгованість, яка була стягнута з ОСОБА_1 за рішенням суду в загальній сумі становить 38105,49 доларів США, що не відповідає виконавчому напису.

Просила визнати виконавчий напис вчинений 04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрований в реєстрі №931 про звернення стягнення на квартиру таким, що не підлягає виконанню.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі та участі позивача, на задоволенні позову наполягав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, відзиву на позов у встановлений судом строк до суду не подав.

Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій розгляд справи просила проводити без її участі.

За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання представника відповідача, за наявності згоди позивача, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15 червня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CSS0G100000224.

Дана обставина визнається позивачем, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України вона не підлягає доказуванню.

04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 931 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що була передана в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк, з метою погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 238887,48 доларів США (еквівалентно 6638706,24 грн.) з яких: 31849,07 доларів США заборгованість за кредитом, 52847,11 доларів США заборгованість за відсотками, 7179,68 доларів США комісія та 147011,62 доларів США пеня.

Строк, за який проводиться стягнення здійснюється за період 11 років 7 місяців 14 днів, а саме з 15.06.2007 по 29.01.2019.

Постановою державного виконавця від 14 червня 2021 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 наведеного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

З наведеного випливає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

У постанові від 10.04.2019 Верховний Суд України по справі №201/11696/16-ц зазначив, що безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Так, у виконавчому написі суму заборгованості визначено в розмірі 31849,17 доларів США.

Однак, як вбачається з матеріалів справи рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня 2009 року позовні вимоги ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення задоволено. В рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № CSS0G100000224 від 15 червня 2007 року в сумі 255519 грн. 11 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2 шляхом її продажу ЗАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 дговору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Виселено ОСОБА_1 із вказаної квартири.

Рішення суду набрало законної сили 02 серпня 2009 року.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 серпня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту № CSS0G100000224 від 15 червня 2007 року станом на 05 вересня 2011 року в загальній сумі 38105,49 доларів США, що еквівалентно 304577 грн. 18 коп.

Вказані обставини свідчать про те, що сума боргу за кредитним договором не є безспірною. Оскільки суми заборгованості за кредитним договором, які стягнуто з ОСОБА_1 рішенням суду та зазначені у виконавчому написі є різними.

Крім того, нотаріусом при винесенні виконавчого напису враховано період стягнення боргу, який зазначено в рішенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 серпня 2013 року.

В той же час, нотаріусом вказані рішення суду не враховано та не перевірено наявності спору щодо розміру заборгованості, не враховано строк пред`явлення даних вимог.

Нотаріусом не враховано того, що банк звернув стягнення на предмет іпотеки на належну позивачам квартиру, про що свідчить рішення суду, яке ухвалено та набрало законної сили до вчинення оскаржуваного напису.

Таким чином, після ухвалення судом вказаних рішень правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі припинилися, зокрема щодо нарахування відсотків, комісії та штрафних санкцій.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Крім того, згідно пункту 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що трьохрічний строк в межах якого може бути вчинено виконавчий напис законодавець пов`язує з моментом виникнення права вимоги, при цьому обумовлює, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» не обмежено трьохрічним строком нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис за умов встановлення сторонами, відповідно до статті 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги.

Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Суд погоджується із доводами позивача про пропуск відповідачем строків давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, із спірного виконавчого напису вбачається, що стягнення було проведено за період з 15 червня 2007 року по 29 січня 2019 року, що перевищує загальну позовну давність більш ніж на 7 років.

Крім того, нотаріусом стягнуто з позивача пеню у сумі 147011,62 доларів США починаючи з 15 червня 2007 року, що є порушенням вимог ст.258 ЦПК України, відповідно до якої спеціальний строк позовної давності до пені становить лише 1 рік.

Зазначені обставини в сукупності вказують на недотримання приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. вимог ст.87,88 ЗУ «Про нотаріат».

Таким чином, зазначені вище обставини свідчать про наявність спору між сторонами, що виключає можливість вчинення нотаріусом виконавчого напису щодо предмета іпотеки, що є підставою визнання його таким, що не підлягає визнанню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. та 3800 грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 263, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, вчинений 04 квітня 2019 року та зареєстрований в реєстрі за № 931 про звернення стягнення на квартиру в АДРЕСА_1 .

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 992 грн. 40 коп. судового збору та 3800 грн. витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ЄДРПОУ 14360570.

Третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, м. Дніпро, вул. Центральна, 6/9.

Суддя: І.Я. Биченко