Ухвала

31 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 761/28454/20

провадження № 61-8999ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» на постанову Київського апеляційного суду від 12 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (далі - КП «Київжитлоспецексплуатація») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Шевченківського районного суду

м. Києва від 09 серпня 2021 року скасовано, прийнято постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу

КП «Київжитлоспецексплуатація» № 204-к від 21 серпня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 з 22 серпня 2020 року на посаді першого заступника начальника підприємства у КП «Київжитлоспецексплуатація».

Стягнуто з КП «Київжитлоспецексплуатація» на користь ОСОБА_1 1 056 715,11 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу (сума зазначена без вирахування податків та обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати). Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

14 вересня 2022 року КП «Київжитлоспецексплуатація» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від

12 липня 2022 року.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2022 року поновлено КП «Київжитлоспецексплуатація» строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 12 липня 2022 року. Касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, а саме: надіслання уточненої редакції касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підстави, на яких подається касаційна скарга з урахуванням положень статті 389 ЦПК України; надання копій скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, а також роз`яснено наслідки невиконання ухвали суду.

Ухвалу Верховного Суду від 28 вересня 2022 року було направлено на електронну адресу КП «Київжитлоспецексплуатація» (), яка указана в касаційній скарзі.

На виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції заявником надано уточнену редакцію касаційної скарги.

Проте аналіз надісланих заявником матеріалів свідчить про неповне виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції.

В ухвалі Верховного Суду від 28 вересня 2022 року указувалось, що касаційна скарга не відповідає пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, оскільки заявником не зазначено конкретну підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав), та було наведено визначені законом підстави.

Із аналізу надісланих заявником матеріалів на усунення недоліків касаційної скарги, які надійшли на виконання ухвали Верховного Суду від 28 вересня

2022 року, не убачається належне виконання частини другої статті 389 ЦПК України щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Підставою касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду

від 12 липня 2022 року заявник повторно зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанціїнорм матеріального права, а саме застосування норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16 червня

2021 року у справі № 915/2222/19, від 18 червня 2020 року у справі № 909/965/16, від 13 квітня 2021 року у справі № 909/722/14, від 23 липня 2020 року у справі

№ 378/305/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 28 вересня 2022 року указувалось, що указана

заявником судова практика не є релевантною до цієї справи.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).

Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

Крім того, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

Аналіз надісланих матеріалів свідчить про те, що заявник у відведений судом строк, станом на 31 жовтня 2022 року, ухвалу Верховного Суду від 28 вересня

2022 року не виконав, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

на постанову Київського апеляційного суду від 12 липня 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк