Справа № 214/6489/21
2/214/1746/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 жовтня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю: секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/6489/21

за позовною заявою ОСОБА_1 ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна,

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 06.08.2021 з позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №22200, вчинений 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» коштів у розмірі 22 628,67 грн, стягнути з відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» на користь позивача судові витрати по справі.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що з Єдиного порталу державних послуг «ДІЯ» позивачу стало відомо про наявність виконавчого напису №22200, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 16.06.2021, яким з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» стягнуто заборгованість у розмірі 22 628,67 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Дніпропетровської області Куземченком А.С. відкрито виконавче провадження №65974649 з примусового стягнення грошових коштів. З даним виконавчим написом позивач не погоджується, оскільки жодних відносин з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» не мав, договорів не вчиняв, а тому не має зобов`язань про повернення коштів, внаслідок чого заборгованість у розмірі 22 628,67 грн є безпідставною, а тому спірною. Позивач вважає, що нотаріусом виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», оскільки не переконався належним чином у правомірності вимог кредитора, безспірності сум, що підлягають стягненню, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу 06.08.2021 матеріали позову передано в провадження судді Хомініч С.В., яка ухвалою від 06.08.2021 відкрила провадження по справі в порядку загального позовного провадження, задовольнила клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 06.08.2021 задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №65974649, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. на підставі виконавчого напису №22200, вчиненого 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованості у розмірі 22 628,67 грн до ухвалення рішення по справі.

Від представника ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» 23.10.2021 надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та відзив на позовну заяву (а.с. 33-60).

У клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу представник відповідача ОСОБА_2 просить суд відмовити позивачеві у стягненні з відповідача судових витрат, понесених на правничу допомогу в зв`язку з тим, що позивачем в підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги у розмір 7 000,00 грн не подано належних та допустимих документів та зазначена сума є завищеною.

Заперечення проти позовних вимог ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 мотивував тим, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» 06.11.2020 укладено договір №9-2, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн, строком на 20 днів, шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 1,3% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» 11.06.2021 укладено договорів відступлення права вимоги №11/06/2021-Р/М-1, відповідно до умов якого право вимоги за договором №9-2 від 06.11.2020 перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО». Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти позивачу були відправлені на його платіжну картку, що підтверджується чеком №297887923 від 06.11.2020, тобто свої зобов`язання за договором виконав повністю. Крім того, позивачем було пролонговано договір №9-2 від 06.11.2020 шляхом сплати комісії у розмірі 250 грн, що підтверджується чеком №312104293 від 27.11.2020. Позивач не повернув вчасно відповідачу суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відповідно до умов кредитного договору. Станом на 28.09.2021 заборгованість ОСОБА_1 за договором №9-2 від 06.11.2020 становить 22 628,67 грн, з яких: 3 988,74 грн прострочена заборгованість за кредитом; 17 689,93 грн заборгованість по процентам а користування кредитом; 950 грн заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Станом на 13.05.2021 нарахування процентів позивачу було зупинено та зафіксовано розмір заборгованості. Таким чином, у відповідача були всі обґрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, а тому просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою від 02.12.2021 задоволено клопотання позивача, витребувано докази від Державного нотаріального архіву м. Києва.

Ухвалою від 14.06.2022 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті.

Відповідно до Розпорядження №848 від 26.09.2022 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням судді Хомініч С.В. у декретній відпустці.

На підставі протоколу від 26.09.2022 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Сіденка С.І., який ухвалою від 03.10.2022 прийняв справу до свого провадження.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представником позивача суду подана заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач участі у судовому засіданні свого представника не забезпечив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, інших заяв, клопотань не подано.

Третя особа приватний нотаріус Данич О.Ф. повідомлялася про дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку, поштові відправлення повернуті без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Докази, витребувані судом від Державного нотаріального архіву м. Києва ухвалою від 02.12.2021, до суду не надійшли. Поштові відправлення повернуті без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Інших заяв та клопотань не заявлялось. Інших процесуальних дій не вчинялось.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 06.11.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» укладено договір №9-2, за умовами якого товариство надає позичальникові грошові кошти у розмірі 4 000,0 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається не на споживчі цілі (п. 1.1 договору). Сторони погодили процентну ставку за користування кредитом 1,3% від суми кредиту за кожен день користування кредитом у межах строку, визначеного п. 1.3 цього договору (п. 1.2 договору). Строк надання кредиту та строк дії договору становить 20 днів (п. 1.3 договору). Товариство має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших встановлених договором зобов`язань (п. 2.1.1. договору); укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою (п. 2.1.5 договору). Позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування (п. 2.4.1 договору); у випадку подальшої зміни терміну платежу (оформлення продовження), сплачувати товариству проценти за користування кредитом у розмірі 1,3% в день від суми кредиту (згідно правил), починаючи з першого дня продовження на період строку її дії (п. 2.4.3 договору). У випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 цього договору (п. 3.3 договору). Всі спори та непорозуміння щодо укладення, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких інших питань, що стосуються цього договору, підлягають регулюванню шляхом переговорів (п. 4.1 договору). Якщо сторони не можуть дійти згоди зі спірних питань шляхом проведення переговорів, то такий спір вирішується в судовому порядку за місцем виконання договору згідно з чинним законодавства України (п. 4.2 договору) (а.с. 38-39).

Відповідно до графіку розрахунків, що є додатком до договору №9-2 від 06.11.2020, сторони погодили, що сукупна вартість кредиту становить 126,0% від суми кредиту (в процентному вираженні), або 5 040,00 грн (у грошовому вираженні) і включає в себе проценти за користуванням кредиту у розмірі 1 040,00 грн та суму кредиту у розмірі 4 000,00 грн (а.с. 39 зворот).

Договір №9-2 від 06.11.2020 укладений в електронній формі, позивач підтвердив факт ознайомлення з наведеними умовами отримання позики та їх прийняття проставленням власного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

При цьому, договір №9-2 від 06.11.2020 містить посилання, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», які розміщені на сайті monetka.ua (п. 1.4 договору). Підписуючи даний договір, позичальник засвідчує, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та правил і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п. 5.2.1 договору).

Тобто, ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Як вбачається з виписки, 06.11.2020 від ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» на картковий рахунок № НОМЕР_2 надійшли кошти у розмірі 4 000,00 грн із зазначенням операції перерахування коштів за договором 9-2 від 06.11.2020 на умовах фінансового кредиту (а.с. 40).

На доказ пролонгації позивачем договору, представником відповідача до відзиву надано копію чеку №312104293 від 27.11.2020, сума платежу 250 грн, призначення платежу оплата пролонгації за комісією за реквізитами карти. Однак відомостей про платника та номер договору, наданий чек не містить (а.с. 41).

Між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» 11.06.2021 укладено договір про відступлення прав вимоги №11/06/2021-Р/М-1, за яким ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» набуло право вимоги до боржників, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» відступило новому кредитору право вимоги, зокрема, за договором №9-2 від 06.11.2020 (а.с. 47-48).

Відповідно до витягу з акту приймання-передачі прав №1 від 11.06.2021 до договору відступлення права вимоги №11/06/2021-Р/М-1 від 11.06.2021, загальна заборгованість ОСОБА_1 складає 21 678,67 грн, з яких заборгованість за кредитом 3 988,74 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 14 689,93 грн (а.с. 49).

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 16.06.2021 вчинено виконавчий напис, яким з ОСОБА_1 , який є боржником за договором №269-2 від 06.11.2020, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення прав вимоги №11/06/2021-Р/М-1 від 11.06.2021є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО», стягнуто заборгованість за договором №269-2 від 06.11.2020. Строк платежу за договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.01.2021 по 11.06.2021. Сума заборгованості складає 21 678,67 грн, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 3 988,74 грн, прострочена заборгованість по невиплаченим відсоткам за користування кредитом 17 689,93 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом, на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 22 628,67 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили 16.06.2021. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання 3 роки. Зареєстровано в реєстрі за №22200(а.с. 151 зворот).

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком А.С. 05.07.2021 відкрито виконавче провадження ВП №65974649. Боржником вказано ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Звертаючись до суду з позовом,позивач посилався на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними.

Надаючи оцінку таким доводам позивача та обґрунтованості пред`явлених ним вимог, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Положеннями ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1 п. 3 гл. 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Із змісту оспорюваного виконавчого напису слідує, що вчинений він нотаріусом на підставі документів про перехід від ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація»до кредитора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО»права вимоги за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 , та виключно з посиланням на положення законодавства України, що регулює порядок вчинення виконавчих написів. Приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 №622 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону.

При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 №7, згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня, 22.02.2017, отже і п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 №662 також втратив чинність з цього дня.

В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду.

З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 29.06.1999 №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до договору, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація».

Крім того, представником відповідача надано розрахунок заборгованості за договором №9-2 від 06.11.2020, виконана ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» станом на 28.09.2021 (а.с 42).

При цьому представником відповідача суду не надано відомостей про надання нотаріусу стягувачем оригіналу договору №9-2 від 06.11.2020, укладеного із ОСОБА_1 ,належного розрахунку заборгованості, виписки по рахунку та доказів того, що боржник отримав вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань, що свідчить про відсутність доказів безспірності заборгованості за договором та унеможливлювало вчинення виконавчого напису.

Суд приймає до уваги доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст. 12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності, відповідач не скористався.

Відомості про надання нотаріусу стягувачем оригіналу договору, укладеного зі ОСОБА_1 , виконавчий напис також не містить. Доказів зворотного відповідачем суду не надано.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже, виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак не підлягає примусовому виконанню, у зв`язку з чим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 362,00 грн та витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» на користь ОСОБА_1 документально підтвердженні понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн за подачу позову та 454,00 грн за подачу заяви про забезпечення позову, що загалом складає 1 362,00 грн (а.с. 1, 12).

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в сумі 7 000,00 грн, суд дійшов до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, позивачем суду наданий лише акт прийому-здачі виконаних послуг за договором про надання юридичної (правничої) допомоги від 14.12.2020 (а.с. 9), та ордер серії ДП №17301 від 14.12.2020. Однак, у порушення вимог ст. 137 ЦПК України, суду не надано доказів укладення договору про надання правової допомоги, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом, тощо. Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутність документального підтвердження надання позивачеві правової допомоги, є підставою для відмови у розподілі судових витрат, понесених на правничу допомогу, у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали від 06.08.2021 в силу ч. 7 ст. 158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, зареєстрований в реєстрі за №22200, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО»заборгованості у розмірі 22 628,67 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО»на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 копійок.

У задоволені іншої частини вимог відмовити.

Застосовані ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.08.2021 заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, продовжують діяти протягом 90 днів після набрання рішенням законної сили.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО», , юридична адреса: вул. Вацлава Гавела, буд. 4 м. Київ.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, адреса робочого місця: вул. Л. Первомайського, буд. 9 офіс 1, м. Київ.

Суддя Сіденко С.І.