Справа № 161/3860/22
Провадження № 2/161/2238/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участі секретаря судових засідань Октисюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Підгайцівської сільської ради Луцького району про визнання незаконним зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , Підгайцівської сільської ради Луцького району про визнання незаконним зняття з реєстрації.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 27.08.2008 року він уклав з Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» іпотечний договір, відповідно до якого передав в іпотеку житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до договору купівлі - продажу нерухомого майна, що укладений між ТзОВ «Кей-Колект» та ТзОВ «БІ-МАЙНО», належний йому на праві власності житловий будинок було відчужено. В подальшому, відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28.12.2021 року, власником даного житлового будинку став відповідач ОСОБА_2 . Підгайцівською сільською радою Луцького району за заявою нового власника будинку відповідача ОСОБА_2 04.01.2021 року позивача було знято з реєстрації у цьому будинку. Вважає вказані дії відповідачів протиправними, оскільки рішення суду про позбавлення його права користування будинком відсутнє.

З наведених вище підстав, просить суд визнати незаконним зняття з реєстрації місця проживання позивача та внести запис про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у справі з проведенням підготовчого засідання.

18 липня 2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує на безпідставність позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час там місце розгляду справи.

Представник відповідача Підгайцівської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час там місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).

При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового інтересу.

Частиною 2 наведеної вище норми право визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів, до яких відноситься у тому числі припинення дій, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 раніше належав на праві власності ОСОБА_1 . В подальшому, новий власник - ТзОВ «БІ-МАЙНО», 28 грудня 2020 року уклав договір купівлі-продажу, відповідно до якого житловий будинок АДРЕСА_1 перейшов у власність ОСОБА_2 .

На час набуття ОСОБА_2 права власності на вказане нерухоме майно, у даному житловому будинку був зареєстрований позивач ОСОБА_1 .

З відповіді Підгайцівської сільської ради Луцького району № 358/3.3/2-22 від 22.03.2022 року вбачається, що зняття з реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 було проведено 04.01.2021 року на підставі ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні та п.п. 26-27 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 року за зверненням нового власника житла.

Відповідно до пунктів 4, 6, 10, 12 частини 1 статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382 ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Орган реєстрації виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Зняття з реєстрації внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382 ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.

При цьому положення статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382 ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 9-1 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382 ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію. Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України (стаття 10 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382 ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року по справі № 755/14304/19 (провадження № 61-13059св20) зроблено висновок, що: "суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та пункту 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи та з інших визначених законом підстав, зокрема на підставі рішення суду. Зняття з реєстрації дійсно відбувається за заявою, однак лише тієї особи, яка бажає знятись з місця реєстрації. Заява подається особисто, або її уповноваженим представником. Зазначене підтверджується і самим текстом заяви про зняття з реєстрації місця проживання. Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що чинне законодавство не забороняє новому власнику звернутися до відповідного органу реєстрації з заявою про зняття з реєстрації місця проживання особи з наданням відповідних документів, які свідчать про припинення підстав на право користування такою особою житловим приміщенням чи відчуження житла. Такі висновки суду апеляційної інстанції спростовуються наведеними нормами законодавства. При цьому, посилання суду апеляційної інстанції про наявність у позивача на праві власності іншого житла ніяким чином не впливає на правомірність дій відповідача щодо зняття останнього із реєстрації місця проживання за відсутності його особистої заяви або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою".

Таким чином, оскільки позивач особисто не подавав заяву про зняття з реєстрації місця проживання, а також відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, про право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, у Підгайцівської сільської ради Луцького району були відсутні правові підстави для зняття позивача з реєстрації місця проживання.

Тобто дії щодо зняття з реєстрації місця проживання, які здійснювались за заявою власника житла без відповідного рішення щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення чи щодо примусового виселення зазначених осіб є протиправними.

Пунктами 28, 29 Правил реєстрації місця проживання передбачено, що реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. У разі підтвердження зазначених порушень реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи підлягає скасуванню.

Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон №1382-VI) та Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року № 1077, та не входить до компетенції суду. Судове рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є підставою для зняття її з реєстрації.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 зроблено висновок, що «у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням».

Підгайцівська сільська рада Луцького району фактично в позасудовому порядку вирішила наявний між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 житловий спір стосовно припинення права на проживання у житлі, що є недопустимим для нього, як органу реєстрації, який не наділений повноваженнями підміняти суд та довільно трактувати норми чинного законодавства.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправним зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язання Підгайцівську сільську раду Луцького району поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Підгайцівської сільської ради Луцького району про визнання незаконним зняття з реєстрації задовольнити.

Визнати протиправними дії Підгайцівської сільської ради Луцького району щодо зняття 04 січня 2021 року з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Підгайцівську сільську раду Луцького району поновити з 04 січня 2021 року реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повного тексту рішення 31 жовтня 2022 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк