Постанова

Іменем України

19 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 369/757/20

провадження № 61-6223св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Альфа Банк»,

відповідач - Міністерство юстиції України,

третя особа - ОСОБА_1 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року у складі судді

Дубас Т. В. та постанову Київського апеляційного суду 02 червня 2022 року

у складі колегії суддів: Немировської О. В., Махлай Л. Д., Ящук Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року акціонерне товариство «Альфа Банк» (далі - АТ «Альфа Банк») звернулося до суду з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування наказу.

Позовна заява мотивована тим, що 20 березня 2008 року між

акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсоцбанк»(далі -

АТ «Укрсоцбанк»), та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту

№ 10-29/585, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 441 441 грн зі сплатою 10,5 % річних та кінцевим терміном повернення -

20 березня 2033 року. Цього самого дня на забезпечення виконання вищевказаних кредитних зобов`язань між банком та позичальником було укладено договір іпотеки № 02-10/944, за умовами якого банку передано

в іпотеку майнові права на двокімнатну квартиру

НОМЕР_1, загальною проєктною площею 70,07 кв. м, житловою площею 34,7 кв. м, що розташована на 2 поверсі житлового будинку № 2 житлового комплексу, будівництво якого здійснюється за адресою: АДРЕСА_1 . 26 березня 2008 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено запис про обтяження вказаної квартири, а 03 квітня 2008 року було внесено до Державного реєстру іпотек запис про іпотеку

№ 33217934.

У пункті 4.1. вищевказаного договору іпотеки від 20 березня 2008 року

№ 02-10/944 передбачено право іпотекодержателя у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем свого зобов`язання задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У пункті 4.5. договору іпотеки визначено право іпотекодержателя за своїм вибором звертати стягнення на предмет іпотеки в наступні способи: на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок забезпечених іпотекою зобов`язань у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем у порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

26 березня 2010 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про

право власності на квартиру

АДРЕСА_2 , проте всупереч умов договору іпотеки не звернулася до банку для внесення змін до договору іпотеки.

Через неналежне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, банк, як іпотекодержатель, використав своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки, звернувшись до державного реєстратора комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Верестуна О. І. (далі - КП «Агенція адміністративних послуг»), та 13 вересня 2019 року зареєстрував за собою право власності на квартиру, яка була предметом іпотеки.

АТ «Альфа Банк» є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» відповідно до рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року

№ 5/2019, яким було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у Передавальному акті -

15 жовтня 2019 року.

У подальшому банку стало відомо, що наказом Міністерства юстиції України від 02 січня 2019 (вірно - 2020) року № 17/5 «Про скасування рішення» було частково задоволено скаргу ОСОБА_1 від 11 жовтня 2019 року, рішення державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Верестуна О. І. від 13 вересня 2019 року № 486215 про державну реєстрацію за банком права власності на квартиру, яка була предметом іпотеки, скасовано, а у задоволені інших вимог скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач вважав, що вищевказаний наказ Міністерства юстиції України

від 02 січня 2019 (вірно - 2020) року № 17/5 «Про скасування рішення»

є незаконним, оскільки Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України не дотримано правила, які передбачені пунктами 8, 9, 10, 11 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок № 1128), а також

не здійснено належного повідомлення сторін. Скарга ОСОБА_1 та додані до неї документи отримані банком 09 грудня 2019 року, а висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України прийнято 05 грудня 2019 року. Крім того, Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України належним чином не досліджено обставини, якими обґрунтовувалася

скарга, не перевірялися документи, які були подані банком для проведення державної реєстрації права власності, не враховувалися пояснення банку, як заінтересованої сторони. Зазначені порушення унеможливили належний захист банком своїх прав та інтересів, що призвело до незаконного позбавлення банку права власності на спірну квартиру, яка була предметом іпотеки.

Крім того, з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14 січня 2020 року банку стало відомо про те, що зі скасуванням оспореним наказом Міністерства юстиції України від 02 січня 2019 (вірно - 2020) року № 17/5 право власності банку на квартиру АДРЕСА_2 скасовано також записи про іпотеку і про заборону відчуження цього нерухомого майна.

Посилаючись на викладене, АТ «Альфа Банк» просило суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 02 січня 2019 (вірно - 2020) року № 17/5 «Про скасування рішення»,

- зобов`язати Міністерство юстиції України відновити запис про право власності від 12 вересня 2019 року № 33217764, запис про іпотеку

від 03 квітня 2008 року № 33217934, запис про обтяження від 26 березня 2008 року № 33217837.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 09 серпня 2021 року у задоволенні позову АТ «Альфа Банк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, скасовуючи рішення про державну реєстрацію права власності за банком, відповідач виходив із того, що до заяви АТ «Альфа-Банк» про проведення державної реєстрації не додавалося опису вкладень рекомендованого листа «Укрпошти», а надані до суду матеріали підтверджують факт отримання ОСОБА_1 лише невідомого повідомлення від АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк». Крім того, у державному реєстрі прав містяться відомості про державну реєстрацію спірної квартири на підставі договору іпотеки

№ 02-10/944 з реєстровим номером «1568», а не «5887», як зазначено

у вимозі іпотекодержателя про усунення порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на зазначене рекомендоване повідомлення не може вважатися належним документом, що підтверджує факт надсилання АТ «Альфа-Банк» саме вимоги про усунення порушення зобов`язань за договором іпотеки, що свідчить про відсутність документів, необхідних для проведення спірної державної реєстрації.

Таким чином, державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ «Альфа-Банк» проведена всупереч нормам чинного законодавства.

Щодо правомірності оспореного наказу Міністерства юстиції України

від 02 січня 2019 (вірно - 2020) року № 17/5 «Про скасування рішення», то суд першої інстанції виходив із того, що згідно з пунктом 9 Порядку

№ 1128 (тут і надалі у редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року № 1150) відсутність скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Міністерства юстиції України, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі,

під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду. Розміщення оголошення на офіційному

веб-сайті Міністерства юстиції України про час і місце засідання колегії

є достатнім для підтвердження факту належного повідомлення вищевказаних осіб (пунктом 10 Порядку № 1128).

Отже, Міністерством юстиції України було дотримано вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та процедуру, передбачену Порядком № 1128, при розгляді скарги ОСОБА_1 від 11 жовтня 2019 року на дії державного реєстратора щодо проведення ним 13 вересня 2019 року за № 48674215 державної реєстрації права власності на спірну квартиру за банком.

Підстав для скасування оспореного наказу Міністерства юстиції України

від 02 січня 2019 (вірно - 2020) року № 17/5 «Про скасування рішення»

та відновлення запису про право власності від 12 вересня 2019 року

№ 33217764, запису про іпотеку від 03 квітня 2008 року № 33217934, запису про обтяження від 26 березня 2008 року № 33217837 не встановлено.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» залишено без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 серпня

2021 року - без змін.

Погоджуючись із висновками районного суду, апеляційний суд також вказав, що, розглянувши скаргу ОСОБА_1 від 11 жовтня 2019 року, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України рекомендувала скасувати рішення державного реєстратора, оскільки ним не було належним чином встановлено відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться

у поданих/отриманих документах; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; подані документи не давали змоги встановити набуття права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру, оскільки до заяви було додано вимогу від АТ «Укрсоцбанк», в якій було зазначено реєстровий номер іпотечного договору - «1568», тоді як у Державному реєстрі прав містилися відомості про державну реєстрацію іпотеки щодо квартири на підставі іпотечного договору з реєстровим номером «5887», а також до зазначеної заяви не було додано опису вкладення, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя. Крім того, державним реєстратором Верестуном О. І. не було виготовлено електронні копії поданих заявником договору передачі прав (цесії) від 16 липня 2019 року, договору іпотеки

від 20 березня 2008 року. Державна реєстрація переходу права власності

на квартиру до АТ «Альфа-Банк» проведена державним реєстратором Верестуном О. І. без опису вкладення, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання.

Отже, державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ «Альфа-Банк» проведена всупереч нормам чинного законодавства.

При цьому судом враховано, що скарга ОСОБА_1 від 11 жовтня

2019 року на дії державного реєстратора, що вчиненні 13 вересня 2019 року

за № 48674215, була подана до Міністерства юстиції України

у шестидесятиденний строк, передбачений вимогами частини третьої

статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Факт розміщення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України повідомлення про розгляд скарги ОСОБА_1 від 11 жовтня 2019 року по суті, яке містило всю необхідну інформацію щодо об`єкта нерухомого майна, суб`єкта, дії якого оскаржуються та заінтересованої особи - АТ «Альфа-Банк», дату, час та місце засідання Комісії з питань розгляду скарг

у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, що є одним із способів повідомлення та своєчасного запрошення до розгляду скарги по суті заінтересованих осіб, позивачем не оспорюється.

Зазначення в оспорюваному наказі Міністерства юстиції України № 17/5 дати його прийняття - 02 січня 2019 року вочевидь є опискою, оскільки за обставинами справи вбачається, що вказаний наказ було прийнято 02 січня 2020 року, що саме по собі не може бути підставою для визнання його незаконним.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про те, що наказ Міністерства юстиції України від 02 січня 2020 року № 17/5 «Про скасування рішення» є правомірним та таким, що прийнятий на законних підставах, із дотриманням встановленою процедури прийняття.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі АТ «Альфа-Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової

палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали

з Києво-Святошинського районного суду Київської області. У задоволенні клопотання АТ «Альфа-Банк» про зупинення дії судових рішень до закінчення їх перегляду у касаційному порядку відмовлено.

У серпні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової

палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2022 року справу за позовом АТ «Альфа Банк» до Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування наказу, за касаційною скаргою АТ «Альфа-Банк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду 02 червня 2022 року призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга АТ «Альфа Банк» мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили всіх обставин справи, не врахували доводи банку про те, що згідно з положеннями Порядку № 1128 не перешкоджає розгляду скарги на дії державного реєстратора неприбуття лише належним чином повідомлених осіб. Якщо на засідання комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то, відповідно, це є перешкодою для розгляду такої скарги. Розміщене на офіційному веб-сайті повідомлення Міністерства юстиції України не містило суті скарги, у ньому не вказано повне ім`я скаржника та були відсутні будь-які інші дані, які, зважаючи на загальну кількість клієнтів банку, давали би можливість ідентифікувати особу скаржника та предмет розгляду скарги. При цьому визначення

дійсної дати розміщення самого повідомлення на веб-сайті відповідача не

є можливим. Доказів повідомлення АТ «Альфа Банк» в інший спосіб, визначений у пункті 10 Порядку № 1128, суду надано не було. Тому оголошення на сайті Міністерства юстиції України про розгляд скарги ОСОБА_1 не можна вважати належним повідомленням заінтересованих осіб, у тому числі банку, з огляду на його розміщення

у порушення вимог Порядку № 1128.

Крім того, копія скарги ОСОБА_1 та додані до неї документи були отримані банком 09 грудня 2019 року, а висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України прийнято 05 грудня 2019 року. Також Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України належним чином не досліджено обставини, якими обґрунтовувалася скарга, не перевірялися документи, які були подані банком для проведення державної реєстрації права власності, не враховувалися пояснення банку, як заінтересованої сторони, зважаючи на його неповідомлення. Зазначені порушення унеможливили належний захист банком своїх прав та інтересів, що призвело до незаконного позбавлення банку права власності на спірну квартиру, яка була предметом іпотеки.

Твердження ОСОБА_1 не відповідають дійсним обставинам, оскільки АТ «Укрсоцбанк» направляв їй повідомлення про порушення основного зобов`язання 23 листопада 2018 року за вих. № 133-03/1031, яке було отримано ОСОБА_1 особисто 29 листопада 2018 року.

Крім того, з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14 січня 2020 року банку стало відомо про те, що зі скасуванням оспореним наказом Міністерства юстиції України від 02 січня 2019 (вірно - 2020) року № 17/5 права власності банку на квартиру АДРЕСА_2 скасовано також записи про іпотеку і про заборону відчуження цього нерухомого майна. Зазначене позбавляє банк захисти свої порушені майнові права.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У вересні 2022 року до Верховного Суду надійшли ідентичні відзиви ОСОБА_1 на касаційну скаргу АТ «Альфа Банк», в яких заначено, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги - безпідставними. Підстав для скасування оскаржуваних судових рішень судами не встановлено.

У поданому у вересні 2022 року Міністерством юстиції України відзиві зазначено, що при розгляді скарги ОСОБА_1 від 11 жовтня 2019 року на дії державного реєстратора було дотримано положення Порядку № 1128, а також вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». АТ «Альфа Банк» було належним чином повідомлено про розгляд скарги ОСОБА_1 шляхом розміщення

на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, що відповідає положенням пункту 10 Порядку № 1128. Комісією з питань розгляду

скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України було встановлено, що рішення та дії державного реєстратора Верестуна О. І.

були проведені з порушенням вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень. Міністерство юстиції України не є належним відповідачем у спірних правовідносинах, так як здійснює лише контроль

за діяльністю у сфері державної реєстрації прав та розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, подані особами, які не визнають або оспорюють набуття, зміну чи припинення заявником речового права. Право власності банку на спірний об`єкт нерухомого майна не визнається та оспорюється власником цього нерухомого майна, а тому захист права власності банку може бути здійснено шляхом визнання такого права у судовому порядку із залученням до участі у справі як належного відповідача - власника спірної квартири.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20 березня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого

є АТ «Альфа Банк», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту

№ 10-29/585, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі

441 441 грн зі сплатою 10,5 % річних та кінцевим терміном повернення -

20 березня 2033 року.

Цього самого дня на забезпечення виконання вищевказаних кредитних зобов`язань між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки

№ 02-10/944, за умовами якого банку передано в іпотеку майнові права

на двокімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною проєктною площею 70,07 кв. м, житловою площею 34,7 кв. м, що розташована на 2 поверсі житлового будинку № 2 житлового комплексу, будівництво якого здійснюється за адресою: АДРЕСА_1 .

26 березня 2008 року до Єдиного реєстру заборон відчуження

об`єктів нерухомого майна внесено запис про обтяження вказаної квартири, а 03 квітня 2008 року до Державного реєстру іпотек внесено запис про іпотеку № 33217934.

30 березня 2010 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

13 вересня 2019 року державним реєстратором КП «Агенція адміністративних послуг» Верестуном О. І. прийнято рішення № 48674215 про реєстрацію за АТ «Альфа Банк» права власності на квартиру

АДРЕСА_2 .

11 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України

зі скаргою на рішення та дії державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Верестуна О. І.

05 грудня 2019 року Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України складено висновок, згідно з яким рекомендовано скасувати рішення від 13 вересня 2019 року № 48674215, прийняте державним реєстратором КП «Агенція адміністративних послуг» Верестуном О. І.

02 лютого 2020 року Міністерством юстиції України видано наказ № 17/5 «Про скасування рішення», яким скаргу ОСОБА_1 від 11 жовтня

2019 року задоволено частково. Рішення про державну реєстрацію

від 13 вересня 2019 року № 48674215, прийняте державним реєстратором КП «Агенція адміністративних послуг» Верестуном О. І. скасовано.

У задоволені інших вимог відмовлено.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга АТ «Альфа Банк» підлягає частковому задоволенню,

а саме у зміні мотивів ухвалених судових рішень.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України

судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно

з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають зміні у мотивах ухвалених ними судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що Міністерство юстиції України, скасовуючи рішення про державну реєстрацію права власності за банком, виходило із того, що до заяви АТ «Альфа-Банк» про проведення державної реєстрації не додавалося опису вкладень рекомендованого листа «Укрпошти», а надані до суду матеріали підтверджують факт отримання ОСОБА_1 лише невідомого повідомлення від АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк». Крім того, у державному реєстрі прав містяться відомості про державну реєстрацію спірної квартири на підставі договору іпотеки

№ 02-10/944 з реєстровим номером «1568», а не «5887», як зазначено

у вимозі іпотекодержателя про усунення порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на зазначене рекомендоване повідомлення не може вважатися належним документом, що підтверджує факт надсилання АТ «Альфа-Банк» саме вимоги про усунення порушення зобов`язань за договором іпотеки, що свідчить про відсутність документів, необхідних для проведення спірної державної реєстрації.

Таким чином, державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ «Альфа-Банк» проведена всупереч нормам чинного законодавства.

Зазначені висновки судів попередніх інстанцій є помилковими та свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 757/34482/19 (провадження № 61-2407св21) за позовом особи до Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України про скасування рішень про державну реєстрацію прав

та їх обтяжень; зобов`язання Міністерства юстиції України поновити

у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності за позивачем на земельні ділянки дійшов висновку про те, що спір виник між позивачем та особами, речові права на майно яких оспорюється та щодо яких здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому Міністерство юстиції України, як орган, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав, є неналежним відповідачем у цій справі. У зв`язку з цим у задоволенні позовних вимог особи до Міністерства юстиції України про визнання незаконним

та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії необхідно відмовити із зазначеної підстави.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року в адміністративній справі № 826/9341/17 (провадження № 11-318апп19) про скасування наказу Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії зазначено, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь

у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з наказом Міністерства юстиції України про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Тобто позовні вимоги у справі заявлено

на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача. Ураховуючи те, що позовні вимоги у цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття фізичними особами права власності на спірне майно і можуть впливати на майнові права та інтереси цих осіб, Велика Палата Верховного Суду, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшла висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Тобто предметом спору у цій справі є визнання права власності на нерухоме майно, оскільки зазначені позовні вимоги приводять до вирішення питання про право власності на це нерухоме майно. Отже, спірні правовідносини у справі пов`язані з необхідністю захисту права на об`єкт нерухомого майна, тобто права цивільного, тому позов у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі

№ 185/7091/21 (провадження № 61-19570св21) за позовом акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до особи, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поновлення державної реєстрації права власності на квартиру за банком, суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду про відмову

у відкритті провадження у справі (оскільки спір відноситься до юрисдикції господарського суду) та направляючи справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, виходив із того, що спір фактично виник між акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» та особою з приводу майна, яке вибуло з власності стягувача на підставі оскарженого наказу Міністерства юстиції України,

а тому суди першої та апеляційної інстанцій зробили помилковий висновок про непідвідомчість цього спору судам цивільної юрисдикції та наявність передбачених пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження -

до початку першого судового засідання залучити до участі у справі співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження,

а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного

провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених

у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі

у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 756/2298/18 (провадження № 61-3976св21) вказано, що пред`явлення позову

до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача

та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного

відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору

є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів

й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

У справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами обставини справи, підтверджують, що цей

спір виник між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , тобто особою,

речові права на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис

у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому Міністерство юстиції України як орган, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав, є неналежним відповідачем у цій справі, а ОСОБА_1 у порушення положень ЦПК України не була залучена до участі у справі

в якості відповідача. Разом з тим, процесуальний статус відповідача та третьої особи є суттєво різним, впливає на реалізацію ними процесуальних прав та обов`язків.

Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу необхідно відмовити із мотивів незалучення до справи належного співвідповідача, право власності якого оспорено у справі.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах:

від 03 березня 2021 року у справі № 707/477/20, провадження

№ 61-10084св20, від 31 серпня 2022 року у справі № 592/4422/20, провадження № 61-4726св21.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного по суті висновку щодо відмови

у задоволенні позову, однак з помилкових мотивів, а тому судові рішення підлягають зміні з викладенням їх мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково

і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 400, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 09 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

02 червня 2022 року змінити, виклавши їх у редакції цієї постанови.

У решті рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 09 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

02 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Ю. В. Черняк