ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4806/22 Справа № 176/1394/21 Головуючий у першій інстанції: Крамар О. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", третя особа - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Франка, 44-А", про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є побутовими споживачами природного газу відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про ринок природного газу», а саме використовують природний газ з метою приготування їжі, за об`єктами споживання - квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Розподіл природного газу побутовим споживачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснює АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», що є правонаступником ПАТ «Дніпропетровськгаз», відповідно до «Типового договору розподілу природного газу», затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п.1.3 цього Договору, був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу. Нарахування об`ємів спожитого газу позивачу здійснювалось згідно норм споживання природного газу населенню у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №203 та роздрібної ціни на природний газ, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758, з розрахунку 7,1 м.куб. на одну зареєстровану особу. Надалі відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України нено з 7.1 м.куб. на 5.4 м.куб. Людино-місяць. В грудні 2019 року позивачі дізнались про встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу на їх будинок АДРЕСА_3 , та нарахування за ним об`ємів природного газу в розмірі 34,69 м.куб. (жовтень 2019 року); 50,3 м.куб. (листопад 2019 року) за використання позивачами по об`єктах споживання лише газових плит, що підтверджують листи АТ «Дніпропетровськгаз» від 21.12.2019 та від 03.06.2020. В свою чергу листами АТ «Дніпропетровськаз» від 05.06.2020 та від 02.07.2021 позивачам було відмовлено у встановленні індивідуальних лічильників газу у зв`язку із встановленням на будинку АДРЕСА_3 загальнобудинкового вузла обліку природного газу на виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки. Позивачі вважають дії АТ «Дніпропетровськгаз» (оператора ГРМ) щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку замість індивідуальних за вищевказаною адресою незаконними, такими що порушують Закон України «Про захист прав споживачів», Типовий договір, Кодекс газорозподільних систем, Цивільний кодекс України. Тому, позивачі просили визнати незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_3 , з метою комерційного обліку та нарахування за ним об`ємів природного газу; зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 - квартирі АДРЕСА_1 , та об`єкту побутового споживача ОСОБА_2 квартирі АДРЕСА_2 , комерційний вузол обліку природного газу.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка, 44-А», про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» щодо монтажу загально будинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку АДРЕСА_3 , з метою комерційного обліку та нарахування за ним об`ємів природного газу. Зобов`язано Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , та по об`єкту побутового споживача ОСОБА_2 квартирі АДРЕСА_2 , комерційний вузол обліку природного газу. Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператора газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на користь держави судовий збір в розмірі 1816 грн.

В апеляційній скарзі АТ Оператор газорозподільної системи Дніпропетровськгаз, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.

Місцезнаходженням позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 . На день розгляду даної справи на території м. Жовті Води та м. Дніпро не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка у даному регіоні є стабільною. Також, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України.

У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_6 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №18651045 від 05.03.2014 (а.с. 18).

ОСОБА_2 на праві спільної приватної власності належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21751956 від 03.02.2009 (а.с. 19).

Позивачі є побутовими споживачами природного газу відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», а саме споживають газ з метою приготування їжі, за об`єктами споживання квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 .

Розподіл природного газу побутовим споживачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснює АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», що є правонаступником ПАТ «Дніпропетровськгаз», відповідно до «Типового договору розподілу природного газу», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п.1.3 цього Договору, був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу.

Згідно Акту №439 приймання в експлуатацію об`єктів системи газопостачання від 31.07.2017 за адресою: АДРЕСА_3 , був встановлений загальнобудинковий вузол обліку газу G40. Дата закінчення будівельно-монтажних робіт: 31.10.2016. В гарфі «Вважати прийнятим в експлуатацію» зазначено «з 31 липня 2017 р.». Даний Акт підписаний представниками АТ «Дніпропетровськгаз» та не має підписів співвласників багатоквартирного будинку (а.с.79).

Листами №49001.3-Лв-20972-1219 від 21.12.2019 та №49001.3-Лв-6173-0620 від 05.06.2020 АТ «Дніпропетровськгаз» повідомив позивача ОСОБА_1 , що згідно Постанови НКРЕКП від 24.03.2016 №391 було затверджено план розвитку газорозподільної системи ПАТ «Дніпропетровськгаз» на 2016-2025 роки та відповідною статтею витрат передбачено встановлення будинкових вузлів обліку природного газу. На виконання Закону та у відповідності до Плану розвитку за адресою: АДРЕСА_3 було встановлено загально будинковий лічильник газу. Усі квартири цього будинку вважаються забезпеченими комерційним обліком газу, як того вимагають норми Закону. Таким чином, позивачам було відмовлено у встановленні індивідуального вузлу обліку по їх об`єктам споживання (а.с.14, 16).

З листа АТ «Дніпропетровськгаз» №49001.3-Лв-6184-0620 від 03.06.2020 вбачається, що на будинку, де мешкають позивачі встановлено загальнобудинковий лічильник газу. Обсяги спожитого мешканцями будинку природного газу (за відсутності у споживача індивідуального лічильника газу) визначаються пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому приміщенні у відповідності до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2002 №620 (а.с.15).

Згідно листа АТ «Дніпропетровськгаз» №490007-1-Сл-10705-0721 від 02.07.2021 в будинку АДРЕСА_3 31.07.2017 року був змонтований та прийнятий в експлуатацію загальнобудинковий вузол обліку природного газу G40 (а.с.17).

Відповідно до листа №04.07 від 28.07.2021 ОСББ «Франка, 44-А» повідомляє, що дату (число, місяць, рік) монтажу на фасадному газопроводі будинку АДРЕСА_3 загальнобудинкового приладу неможливо, оскільки роботи проводились газопостачальною організацією без попередження; відповідно до чинного законодавства у ОСББ вибрана модель управління, відповідно до якої усі співвласники мають окремі договори з надання комунальних послуг, у тому числі і у відносинах з оператором ГРМ АТ «Дніпропетровськгаз». ОСББ ніколи не виступало колективним замовником жодної комунальної послуги; після встановлення загально будинкового лічильника газу ОСББ «Франка, 44-А» не отримувало від оператора ГРМ АТ «Дніпропетровськгаз» жодних документів, щодо пломбування, введення в експлуатацію даного приладу; ОСББ «Франка, 44-А» не має актів розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності відносно будинку АДРЕСА_3 (а.с.23).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Як передбачено ст. 21 цього ж Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до п.п.3,4,7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; норми споживання комунальних послуг (далі - норми споживання) - кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Як передбачено ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, суб`єктами цього Закону є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року; у подальшому вказаний строк було продовжено.

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Права та обов`язки споживача чітко визначені Типовим договором постачання природного газу споживачам, а саме Розділом IV. «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», Розділом V. «Права та обов`язки споживача» та Розділом VІ. «Права і обов`язки постачальника». Права та обов`язки для всіх споживачів є ідентичними.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС.

Відповідно до п.5.2. Типового договору та п.1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС (Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення), визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу, визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом ГРС та цим Договором.

У статті 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Відповідно до положень п.1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між оператором газорозподільних систем та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Пунктом 2 глави 5 розділу ІІІ Кодексу встановлено, що межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

З метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання здійснюється приладовий облік природного газу (частина перша статті 18 Закону України «Про ринок природного газу»).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Позивачі є споживачами природного газу, а відповідач оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року №150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Згідно з додатком №1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.

Функціонування ринку природного газу в Україні врегульовано Законами України «Про ринок природного газу», «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року №203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46.

Відповідно до частин другої, третьої статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Згідно глави 5 розділу ІХ Кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Відповідно до розділу ІІІ п.5.1 Кодексу ГРС межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу.

За відсутності акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за об`єктами суміжних суб`єктів ринку природного газу (включаючи споживачів) Оператор ГРМ, до/через ГРМ якого підключені зазначені об`єкти, зобов`язаний в установлені законодавством строки здійснити заходи з укладання з їх власниками акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до об`єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Згідно до п.1 Глави 4 Розділу Х Кодексу ГРС первинне обстеження вузла обліку на можливість його використання як комерційного здійснюється представниками Оператора ГРМ перед пуском природного газу (що здійснюється в рамках заходів з приєднання до ГРМ, або реконструкції комерційного вузла обліку, або переукладання договору) у точці вимірювання з новим споживачем в присутності безпосереднього споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивачі є споживачами природного газу, а відповідач АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» - оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням в необхідних об`ємах (обсягах); приймаючи до уваги, що позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних; враховуючи, що позивачі висловили волевиявлення на встановлення індивідуального лічильника газу, а відповідачем не спростовано доводи позивачів, що вони не надавали своєї згоди на встановлення загальнобудинкового лічильника газу, - колегія дійшла висновку, що місцевий суд правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання відповідача за власні кошти встановити кожному із позивачів індивідуальний комерційний вузол обліку природного газу.

Відмова відповідача встановити індивідуальний лічильник позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача. З урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закон України Про житлово-комунальні послуги волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним.

Аналогічний висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 21 січня 2022 року у справі №211/37/19 (провадження №61-1798св20).

Доводи апеляційної скарги, що ст. 6 Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, не містила обов`язку з встановлення саме індивідуальних лічильників газу, а тому в цьому випадку має місце неправильне застосування норм матеріального права, - є безпідставними та спростовуються вищенаведеними встановленими судом обставинами та нормами права, які вірно застосовані.

Задоволення вимог позивача відповідає державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачу індивідуального лічильника забезпечить оплату ним саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд першої інстанції правильно керувався частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, саме відповідач повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним. Разом з тим, відповідач не вживав жодних заходів для фінансування таких робіт.

Посилання апелянта, що позивачами пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду із позовною вимогою про визнання незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» щодо монтажу загально будинкового вузла обліку природного газу, - є необгрунтованими та безпідставними.

Позивачами доведено, що про встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу у будинку АДРЕСА_3 та про обовязок позивачів сплачувати за показниками вказаного лічильника кожен із них дізнався у грудні 2019 року з листа АТ «Дніпропетровськгаз» від 21.12.2019 року, копія якого долучена до матеріалів справи. Наведені факти також підтверджуються представленими відповідачем копіями фінансового стану по особовому рахунку кожного із позивачів, відповідно до яких кожен із позивачів за показниками загальнобудинкового лічильника вперше здійснив оплату у лютому 2020 року.

Доводи апелянта, що акт №439 приймання в експлуатацію загальнобудинкового лічильника складено 31.07.2017 не спростовують наведених вище висновків. Місцевим судом правильно встановлено, що зазначений акт підписаний представниками АТ «Дніпропетровськгаз» в односторонньому порядку та не містить підписів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , а тому не може бути підтвердженням того, що позивачі дізнались про порушення свого права 31.07.2017.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова