Справа № 128/1955/22
УХВАЛА

28.09.2022 м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Cаєнко О.Б., вивчивши матеріали позовної заяви та заяву про забезпечення доказів ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

До Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, разом із заявою про забезпечення доказів.

Поданий позов позивач обґрунтовує тим, що 07.10.1994 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого вони не мають спільних дітей; майна, яке підлягало би розділу також вони не мають; спільне господарство не ведуть; спільні інтереси відсутні, вони втратили почуття один до одного, шлюб існує формально.

В заяві про витребування доказів, позивач просить суд витребувати у відповідача оригінал повторного свідоцтва про шлюб, оскільки останній цей документ утримує в себе та з нею не спілкується.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, а також заяву про витребування доказів, суд прийшов до такого .

Згідно до положень , викладених в ст. 106 СК України , подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України , особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Отже, в порушення положення п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, яке передбачає , що позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини,- позивачем у позовній заяві не зазначено , які саме в неї виникли перешкоди в розірвані шлюбу через орган державної реєстрації актів цивільного стану, що понудило її звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки позивачем в позовній заяві зазначено , що вони спільних дітей від шлюбу не мають; майна, яке підлягало би розділу також не мають; спільне господарство не ведуть.

Окрім того, згідно із частиною 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 9 статті 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцем знаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування.

Отже, позови до фізичних осіб подаються за зареєстрованим місцем проживання чи перебуванням цих осіб або за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування відповідача.

Судом вживалися заходи, в порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України, щодо отримання відомостей про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача.

Так, згідно відповіді селищного голови Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, яка надійшла на адресу суду 15.09.2022, судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстрований та не був зареєстрованим у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 ( тобто на територія яка підсудна Вінницькому районному суду Вінницької області ) , що також підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області.

Водночас, позивачем у позовній заяві вказано, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, зазначена в позовній заяві позивачем інформація щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місце проживання відповідача є недостовірною.

При чому, іншої адреси останнього відомого зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача позивачем в позовній заяві - не вказано, що суперечить вимогам ч.9 ст.28 ЦПК України.

Крім того, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачем до позовної заяви не додано оригінал свідоцтва про одруження або належним чином завірений у встановленому законом порядку дублікат, що є обов`язковою вимогою в даній категорії цивільних справ і дає підстави вважати про дійсність факту перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та виникнення у зв`язку з цим спору. У іншому випадку, тобто за відсутності належного підтвердження вказаної обставини позовна заява залишається без руху з метою усунення вищевказаного недоліку. Аналогічні роз`яснення містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Зазначені вище недоліки заяви перешкоджають відкриттю провадження по даній цивільній справі.

Згідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ознайомившись із заявою, суд приходить до висновку, що заява про витребування доказів підлягає проверненою виходячи з такого.

Згідно до положень, викладених в ч. 3 ст.116 ЦПК України , заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно до положень, викладених в ч.3 ст. 117 ЦПК України, за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Відповідно до положень, викладених в п.п 4 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України « Про судовій збір» ставка судового збору за подачу заяви про забезпечення доказів або позову, становить для фізичною особою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі - 496,20 грн.

Згідно до положень, викладених в ч.4 ст. 117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, позивачем не додано до заяви про забезпечення доказів документу, що підтверджує сплату позивачем судового збору, тому суд повертає позивачу вказану заяву.

Керуючись ч.4 ст.117 , ст. ст. 175, 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- залишити без руху.

Роз`яснити позивачу, що вона має виправити вказані в ухвалі недоліки в строк , який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач в цей же строк не виправить вказані недоліки позовної заяви, то вона буде вважатися судом неподаною і повернута позивачу.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів, - повернути позивачу.

Ухвала в частині повернення заяви позивача про забезпечення доказів може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду в цій частині подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала в частині залишення позовної заяви без руху оскарженню не підлягає.

Суддя: Олена САЄНКО