Справа №461/4184/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова, у складі головуючого судді Мироненко Л.Д.,

при секретарі судового засідання Забродоцькій Я.Р.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Соколовської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи органу опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про відібрання малолітньої дитини та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , за участі третьої особи органу опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про відібрання малолітньої дитини та визначення місця проживання дитини. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 16.12.2017 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. У шлюбі у них народилась донька ОСОБА_4 . У останньої на утриманні також було ще троє неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу. Однак, сімейне життя у позивача з відповідачем не склалось, відповідач жодних чином не дбала про дитину, утримувалася від обов`язку утримування та догляду за донькою. Крім того, позивач вказує, що відповідач ОСОБА_3 неодноразово судима та на даний час перебуває у Дніпровській установі виконання покарань.

Позивач вказує, що влітку 2021 року, у зв`язку з неможливістю спільного проживання з відповідачем, за її згодою, він разом з донькою поїхали до м. Славутич, Київської області. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що 17.01.2022 року Балаклійський районний суд Харківської області відкрив провадження по справі про розірвання шлюбу за його позовом до ОСОБА_3 , однак у зв`язку з військовою агресією російської федерації до України, справа розглянута не була.

Додатково повідомив, що після початку війни, він разом з донькою переїхали до м. Львів, де він створив всі необхідні умови для проживання його малолітньої доньки, зокрема він винайняв житло, де проживає з останньою та влаштував її до дитячого закладу дошкільної освіти.

Враховуючи вищенаведене, просив суд малолітню ОСОБА_5 відібрати від матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав щодо цієї дитини. та передати її батькові ОСОБА_1 .

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.08.2022 року позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям загального позовного провадження.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.10.2022 року закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті.

Позиція сторін по справі.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась. Перебуваючи у Дніпровській установі виконання покарань № 4, ОСОБА_3 подала до суду заяву про здійснення розгляду справи без її участі та про визнання позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , згідно з свідоцтвом про її народження від 23.10.2018 року, серії НОМЕР_1

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 21 червня 2022 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 16 грудня 2017 року зареєстрували шлюб у Павлоградському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, та після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 отримала прізвище ОСОБА_7 .

Вироком Дніпровського районного суду м. Львова від 14.04.2022 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців. Станом на час розгляду справи, ОСОБА_3 відбуває вказане покарання у Дніпровській установі виконання покарань № 4.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 17.01.2022 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до довідки № 8 від 08.08.2022 року, виданої закладом дошкільної освіти ясла-садок № 41, ОСОБА_8 відвідує заклад дошкільної освіти № 41 Львівської міської ради з 07.06.2022 року.

Відповідно до довідки № 05.04.2022 року № 1307-, ОСОБА_5 взято на облік як внутрішньо переміщену особу.

Мотиви прийняття рішення судом

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1- 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; повинні поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.

У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України. А саме: мати або батько ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Крім того, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «М. С. проти України» (рішення від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Таким чином, суд приходить до висновку, що безперервне проживання малолітньої ОСОБА_5 з батьком забезпечує її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Крім того, суд враховує, що у матір ОСОБА_5 на даний час перебуває в установі виконання покарань, а відтак позбавлена можливості здійснювати належне виховання своєї доньки.

Згідно судової практики ЄСПЛ суд повинен дотримуватись справедливого балансу між інтересами батьків та дитини, і приділяти першочергову увагу найкращим інтересам дитини.

Оскільки відповідач визнала позовні вимоги, умисно не виявляє батьківського піклування щодо своєї малолітньої доньки, враховуючи те, що остання відбуває покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців у Дніпровській установі виконання покарань № 4, суд вважає за можливе відібрати малолітню ОСОБА_5 у її матері ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав, передати її батькові ОСОБА_1 та визначити місце проживання із малолітньої ОСОБА_5 з останнім.

Суд зауважує, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її матір`ю, суд за заявою матері може постановити рішення про повернення їй дитини. Однак для цього остання повинна виявити інтерес до дитини та бажання відновити родинні звязки з донькою, створивши всі умови для безпечного життя дитини, забезпечивши доньку достатніми умовами для її розвитку і виховання, оскільки дитина у такому віці наслідує поведінку батьків, формує цінності, що складають основу в побудові її особистості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи органу опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про відібрання малолітньої дитини та визначення місця проживання дитини, - задовільнити повністю.

Малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрати від матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав щодо цієї дитини.

Передати малолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батькові ОСОБА_1 .

Визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 28 жовтня 2022 року.

Повне найменування учасників.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: орган опіки і піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, 79000, м. Львів, вул. Ф. Ліста, 1, Код .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.Д. Мироненко