УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., розглянувши заяву відповідача про надання строку для примирення, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_2 / ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

24.08.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 19.08.2022, за підписом позивача, в якій ставиться питання про розірвання шлюбу укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 28.08.1987 у Київському відділі державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства (м. Київ), актовий запис № 4435.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 30.08.2022.

Судом в порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на такий запит надійшла до суду 09.09.2022.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12.09.2022 вказаний позов прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Щодо заяви про надання строку для примирення

03.10.2022 до суду надійшла заява ОСОБА_2 в якій вона просить суд:

- встановити строк примирення 6 місяців відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України, у справі №760/1088/2022-ц, провадженням № 2/760/8874/22, по позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - зупинити.

В обґрунтування такої заяви, зокрема, вказано, що:

-Має за мету скористатися правом на примирення з позивачем ОСОБА_1 , оскільки бажання як її так і позивача не суперечить моральним засадам суспільства;

-Протягом сімейного життя стосунки з позивачем склалися доброзичливими, сторони завжди знаходили порозуміння в будь-яких життєвих ситуаціях. Взаємність будувалася на почуттях поваги та терпимості один до одного. Відповідачка, як дружина прикладала і прикладає всі зусилля для максимального створення комфорту позивачеві. Були важкі часи коли подружжя не було разом з поважних причин в тому числі під час перебування позивача на війні на Сході на протязі 1,5 роки. Подружжя не втрачало зв`язок, допомагали один одному при реабілітації позивача після повернення з війни;

-Наразі донька і відповідачка прикладають зусилля щоб відповідачка з позивачем зберегли сім`ю;

-Позивач до сих пір спілкується з відповідачкою, але не може пояснити чому він має намір розірвати шлюб;

-З спілкування з чоловіком позивачка зрозуміла, що його рішення про розірвання шлюбу передчасне і неосмислене;

-В позовній заяві не наведено жодного доказу в обґрунтування розірвання шлюбу.

-Щирі почуття позивачки, як жінки, до позивача, як чоловіка, не набули змін;

-Збереження сім'ї для відповідачки є надважливою життєвою необхідністю, бо лише в сім'ї є повноцінне життя. Можливо позивач вирішив проти своє волі розірвати шлюб, про що свідчить штучно створений зміст позовної заяви.

Щодо заперечень позивача на заяву про надання строку для примирення

04.10.2022 до суду надійшла заява представника позивача, в якій зазначається, що позивач із заявою відповідачки про примирення категорично не згоден, просить суд її відхилити, оскільки сторони з травня 2016 року не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть з цього ж періоду.

Вказує, що наразі відсутні будь-які підстави для примирення між сторонами у справі, які тривалий час не проживають разом та не спілкуються між собою.

Мотиви суду

Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про задоволення клопотання та вважає за необхідне надати сторонам строк на примирення, виходячи з наступного.

Статтею 111 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що суд вживає заходів що до примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Суд враховує у якості консультативних роз`яснення, наведені в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) викладена правова позиція відповідно до якої:

«За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.

Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Разом з тим, як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

При цьому суд враховує також наступне.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Як свідчить аналіз норм законодавства, надання строку на примирення є категорією особистісних стосунків чоловіка та дружини, надання можливості відновити саме ці стосунки на засадах взаємної любові, розуміння та підтримки.

Надаючи сторонам строк для примирення суд, як правило, виходить з того, що сторонам необхідний час задля врівноваження емоційного стану, усвідомлення ними значення своїх дій та забезпечення можливості здійснити переоцінку своєї поведінки і реалізувати заходи, які вони вважають за необхідне задля відновлення гармонії у сімейних стосунках.

Необхідність застосування такого заходу для примирення подружжя обумовлена тим, що його застосування не суперечить моральним засадам суспільства, а відтак не завдаватиме шкоди законним правам та інтересам учасникам спірних правовідносин.

Частиною 10 ст. 10 ЦПК України встановлено, що забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною 3 ст. 2 ЦПК України передбачено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 111 Сімейного кодексу України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Беручи до уваги наведене, обґрунтування вимог сторін, фактичні взаємини сторін у даній конкретній справі, як подружжя, а також категоричне небажання позивача зберегти шлюб і сім`ю та те, що сторони після подання позивачем позову про розірвання шлюбу (19.08.2022), до цього часу не примирились, натомість позивач подав суду заяву з проханням не надавати строк для примирення, при цьому і надалі наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що надання подружжю строку для примирення є недоцільним та суперечитиме інтересам позивача і моральним засадам.

За викладених обставин клопотання відповідача про надання строку для примирення задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 111 Сімейного кодексу України, ст. ст. 258, 259, 260, 263, 268, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви відповідачки про надання строку для примирення, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Л. Зуєвич