РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/695/22

2/609/385/2022

01 листопада 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді: Ковтуновича О.В.

при секретарі судового засідання: Сандулович О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про поділ спільного майна подружжя,

учасники справи - не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 24 серпня 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про поділ спільного майна подружжя.

2. Позов обґрунтований тим, що з відповідачем - ОСОБА_2 позивач з 08 травня 1993 року перебуває в зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу у сторін народилась спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 має другу групу інвалідності з дитинства, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Шумським управлінням соціального захисту населення.

У період сумісного проживання, перебуваючи в шлюбі, сторонами спільно було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , розташованому на земельній ділянці площею 0,27 га наданої в приватну власності для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Житловий будинок з господарськими будівлями зареєстровано на

ОСОБА_2 .

Вище вказаний житловий будинок побудований під час спільного проживання, за спільні кошти сторін, а також за кошти дочки ОСОБА_3 . Крім того, в житловому будинку розташовані меблі, які також придбані за кошти ОСОБА_3 , що підтверджується товарними чеками від 30 квітня 2013 року та 18 грудня 2013 року, яка по даний час не може їх забрати.

На даний час вiдповiдач не надає позивачу документів, що підтверджують право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями вартістю близько 80 000 грн. і на земельну ділянку вартістю близько 20 000 грн. Створив умови не стерпнi для проживання, у зв`язку з чим дочка позивача, яка зазнала від відповідача - батька, страждань та фізичного впливу, змушена була переїхати в інше місце проживання. Не зважаючи на те, що позивач з дочкою багато витратила фізичних та матеріальних зусиль на будівництво житлового будинку з господарськими будівлями, обробку земельної ділянки, відповідач не впускає ні її ні дочку у двір до житлового будинку, постійно ображає позивача та погрожує їй та її дочці. Тому позивач також вже понад 2 роки вимушена проживати у своєї дочки.

На даний час відповідач заборонив позивачу наближатись до будинку, вказуючи, що там нічого її та її дочки немає і питання щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки він не розглядає.

Оскільки, майно було побудоване позивачем та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за нею Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та 1/2 частки земельної ділянки, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи наведене, позивач просить визнати Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,27 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності за ОСОБА_1

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 жовтня 2022 року.

4. Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено. Постановлено витребувати у відповідача ОСОБА_2 , належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та надати їх оригінал для огляду суду. Судове засідання відкладено на 01 листопада 2022 року.

5. Ухвалою суду від 01 листопада 2022 року заяву позивача ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог задоволено. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в частині визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею 0,27 га, яка розташована по АДРЕСА_1 залишено без розгляду.

6. В судове засідання сторони не з`явилися, однак представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, із повним підтриманням та визнанням позовних вимог.

7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

8. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 08 травня 1993 року, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданим Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), а/з № 6.

9. Під час перебування сторін у шлюбі, у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим Шумським райвідділом ЗАГСу, а/з № 10.

10. Судом встановлено, що у 1994 році виконавчим комітетом Шумської районної ради народних депутатів Тернопільської області видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, індивідуального забудівника ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 .

11. Як вбачається із свідоцтва на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями від 24.10.2003 р., житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований у АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на праві особистої власності видано на підставі рішення виконкому Шумбарської сільської ради від 24.10.2003 р. № 29, зареєстровано в Шумському БТІ та записано в реєстрову книгу за № 428.

12. Судом встановлено, що ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_1 .

13. Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вбачається, що ОСОБА_6 27 червня 2020 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 , після чого останній присвоєнно прізвище Контар.

ІV. Оцінка Суду.

Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

14. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

15. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

16. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

17. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

18. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

19. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

20. Згідно ст. 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

21. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

22. Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

23. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

24. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

25. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

26. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України.

27. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

28. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

29. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

30. Положенням ст.370 ЦК України визначено право співвласників на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. В разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, визначаючи порядок володіння, користування та розпорядження таким майном, що визначає зміст права спільної сумісної власності. Хоча при праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або судом.

31. Частиною 1 статті 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обстави, які мають істотне значення.

Згідно із ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

32. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

33. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

34. За наведених вище обставин, беручи до уваги повне визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

35. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 1000 грн. 00 коп.

З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, у розмірі 500 грн. 00 коп.

З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 500 грн. 00 коп.

З цих підстав,

На підставі викладеного, на підставі ст.ст. 368-372 ЦК України, ст.ст 60, 61, 69, 70, 71 СК України та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 16, 81, 141, 259, 263-265, ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований у АДРЕСА_1 .

3. Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову відповідно до квитанції ID 9599-1249-9012-9462 від 15.08.2022 р. в сумі 500 грн. 00 коп.

4. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 01 листопада 2022 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя: О. В. Ковтунович