Справа № 573/1334/22
Номер провадження 2-о/573/114/22
У Х В А Л А

іменем України

24 жовтня 2022 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Черкашина М.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів,

В С Т А Н О В И Л А:

21 жовтня 2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів, а саме: 1) встановлення факту належності їй архівної довідки № 211 від 01.02.2017; 2) архівної довідки № 209 від 01.02.2017; 3) встановлення факту належності їй атестату № 2684 від 22.07.1980.

Одночасно із заявою, ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору, про що надала відповідне клопотання, посилаючись відповідно до вимог ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

Дослідивши клопотання та матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку, що положення ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» є диспозитивною нормою, а не імперативною, а відтак не встановлюють для суду обов`язку щодо звільнення позивача від сплати судового збору у випадку наявності в нього певних життєвих обставин.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v.Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v.Poland» від 26 липня 2005 року.

Отже, чинним законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення сторони від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При зверненні до суду з вимогою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності відповідних коштів для сплати судового збору. Водночас відсутність таких доказів чи їх неналежність є підставою для відмови в задоволенні заяви про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

В супереч вищенаведеним положенням національного законодавства, яке узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, заявник належним чином не обґрунтувала своє клопотання про повне звільнення її від сплати судового збору. При цьому зазначила та долучила довідки ПФУ про її доходи за попередній календарний рік, які становлять 0,00 грн. Проте, з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за І квартал 2022 вбачається наявність у заявника доходу за надання земельної ділянки в оренду. На підтвердження доводів, зазначених у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, заявником не надано відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податку про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 01.01.2021 по 31.12.2021.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки заявником не подано належних доказів на підтвердження її матеріального стану за весь попередній календарний рік.

Відтак, приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, заявник як сторона у справі має виконувати встановлений законодавством обов`язок сплати судового збору.

Відмова у звільненні від сплати судового збору, відстрочці або розстрочці його сплати не порушує положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про право на справедливий суд), оскільки не перешкоджає вказаній особі у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повне звільнення від сплати судового збору.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 133 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до п. 1.4 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду заяви у справах окремого провадження сплачується судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 грн. за кожну окрему вимогу.

Частинами 1, 3 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, приходжу до висновку про залишення заяви без руху, надавши строк для усунення недоліків та роз`яснивши, що в разі невиконання викладених в ухвалі вимог, заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 129 Конституції України, ст. ст. 133, 136, 175, 177, 185, 258, 260-261 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання заявника ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів, залишити без руху.

Запропонувати заявнику протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали усунути зазначені в ній недоліки та роз`яснити, що в іншому випадку заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя