ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/1841/22 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» листопада 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2022 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою відповідачів АДРЕСА_1 , а відповідачі отримують надані послуги.

Внаслідок того, що відповідачі не виконують свої обов`язки по сплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, утворилась заборгованість за період з 01 жовтня 2014 року по 31 серпня 2021 року у розмірі 56065,21 грн.

На підставі зазначеного просив стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 56065,21 грн. та судовий збір в розмірі 2270 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість з надання послуги з централізованого опалення за період з 1 жовтня 2014 р. по 17 грудня 2020 р. включно розміром 37 250 грн. 09 коп., а також з надання послуги з постачання гарячої води за період з грудня 2017 р. по листопад 2019 р. розміром 6 127 грн. 08 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість з надання послуги з централізованого опалення за період з 18 грудня 2020 р. по квітень 2021 р. розміром 6 917 грн. 44 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 265 грн. 59 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 888 грн. 70 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 888 грн. 70 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність стягнення заборгованості зі споживачів, а не з власників, не дослідження судом факту проживання її та ОСОБА_3 у вказаній квартирі, відсутність підстав для здійснення нарахувань за постачання гарячої води за нормами споживання через пропуск строку чергової повірки лічильника води, доведеність справності лічильника, просила рішення суду змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість з надання послуги з централізованого опалення за період з 1 жовтня 2014 р. по 23 квітня 2018 р. включно розміром 21703 грн. 36 коп., а також з надання послуги з постачання гарячої води за період з грудня 2017 р. по 23 квітня 2018 р. розміром 189 грн. 19 коп., стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість з надання послуги з централізованого опалення за період з 18 грудня 2020 р. по квітень 2021 р. розміром 6 917 грн. 44 коп., в задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити, вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 серпня 2022 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 серпня 2022 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Особовий рахунок за вказаною адресою № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_2 (а.с.9).

Вказана квартира з 18 грудня 2020 року знаходиться у власності ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів № 274554223 від 13 вересня 2021 року (а.с. 8).

З 24 квітня 2018 року по 18 грудня 2020 року квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 квітня 2018 року (а.с. 128129), з якою 30 листопада 2018 року Концерном «Міські теплові мережі» було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 4548).

З 07 жовтня 2003 року по 24 квітня 2018 року власником квартири була ОСОБА_1 (а.с. 128129).

Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у вказаній квартирі з 08 червня 2012 року, ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі з 16 жовтня 2003 року (а.с. 15, 16).

Згідно з розрахунком Концерну «Міські теплові мережі» за період з 01 жовтня 2014 року по 31 серпня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на суму 63 073,42 грн., оплачено 7008,21 грн., заборгованість 56 065,21 грн. (а.с.9-10).

Відповідно до довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води заборгованість відповідачів за період з 01 жовтня 2014 року по 31 серпня 2021 року становить 56065,21 грн. (а.с.7).

Згідно з п. 1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями (надалі Правила), ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг.

Пунктом 18 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами пункту 1 частини першої статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Концерн «Міські теплові мережі» надавав за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та водопостачання, такі послуги були прийняті, від їх отримання споживачі не відмовлялись.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення заборгованості зі споживачів, а не з власників за відповідний період.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника).

Згідно частини 4 вищевказаної статті, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється. Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України.

Аналіз наведених положень закону вказує на те, що позивач має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у цій квартирі. При цьому, позивач має право вимагати виконати обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг разом від всіх осіб, які зареєстровані в квартирі, або від однієї особи.

Відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не було надано доказів на підтвердження того, що в спірний період вони не були споживачами послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Порядок проведення перерахунку за надання послуг з водопостачання та водовідведення споживачам фізичним особам регулюється Законом України «Про питну воду і питне водопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї, затвердженим Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 306/1 від 23 липня 2013 року, та Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї за місцем реєстрації, затвердженим Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №142 від 24 березня 2017 року.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його, їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Порядком визначено, що при несвоєчасному зверненні споживача до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків спочатку поточного кварталу. За попередній період перерахунки не проводяться.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідачі повідомляли Концерн «Міські теплові мережі» шляхом подання відповідної письмової заяви про свою відсутність за адресою реєстрації та неотримання послуг.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.ст. 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є споживачами послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що надаються Концерном «Міські теплові мережі», починаючи з дати придбання квартири у власність та реєстрації у ній, відповідач ОСОБА_2 є споживачем даних послуг з моменту набуття даної квартири у власність, тобто з 18 грудня 2020 року.

Рішення суду в частині здійснення судом першої інстанції власного розрахунку заборгованості за надання послуг з централізованого опалення учасниками справи не оскаржується.

В той же час, доводи апеляційної скарги відсутність підстав для здійснення нарахувань за постачання гарячої води за нормами споживання через пропуск строку чергової повірки лічильника води, доведеність справності лічильника знайшли своє підтвердження.

Обґрунтовуючи нарахування заборгованості за послуги з централізованого гарячого водопостачання, Концерн «Міські теплові мережі» в листі від 07 квітня 2020 року № П-898/п посилався на те, що відповідачами не було своєчасно проведено планову державну повірку лічильника, у зв`язку з чим показники приладу є недостовірними, з лютого 2019 року лічильник знято з комерційного обліку та плата за послуги централізованого гарячого водопостачання нараховується за нормативами водоспоживання та водовідведення (а.с.89-90).

За приписами п.п. 17, 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам; періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 № 1747 затверджено міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, відповідно до яких міжповірочний інтервал лічильника води становить 4 роки.

Згідно з договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 30 листопада 2018 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 був встановлений прилад обліку гарячої води, дата останньої повірки 17 вересня 2014 року (а.с.45).

Таким чином, прилад обліку гарячої води, встановлений в квартирі відповідачів, підлягав періодичній повірці у 2018 році.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»(станом на час виникнення спірних правовідносин в редакції Закону № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року ) періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором, а у разі укладення співвласниками багатоквартирного будинку індивідуальних договорів про надання відповідної комунальної послуги періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) таких вузлів обліку забезпечуються виконавцем комунальної послуги за рахунок плати за абонентське обслуговування, встановленої відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630(далі - Правила № 630) регламентується порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг..

Відповідно до п. 9 Правил № 630 у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

Згідно з п. 15 Правил № 630, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці.

Підпунктом 4 п. 32 Правил № 630 встановлено обов`язок виконавця контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж.

Відповідно до пп. 6 п. 29 Правил № 630 споживач має право на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку.

При цьому, обов`язком споживача відповідно до пп. 1 п. 30 Правил № 630 є оплата послуг.

Отже, пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.

Згідно з п. 22 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» суб`єкт господарювання - зареєстрована в установленому законодавством порядку юридична особа (підприємство, установа, організація) незалежно від організаційно-правової форми і форми власності (далі - підприємства та організації) та фізична особа - підприємець, які провадять діяльність на території України.

Процедуру подання засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) визначено Порядком подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 № 474 (далі Порядок).

Відповідно до п.7 Порядку виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за встановленою формою рекомендованим листом з повідомлення про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.

Споживач забезпечує у зазначений в повідомленні строк доступ представника виконавця до засобу вимірювальної техніки (п.8 Порядку).

Згідно з п. 9-12 Порядку демонтаж засобу вимірювальної техніки проводиться представником виконавця виключно у присутності споживача та оформляється актом за формою згідно з додатком 2. До початку демонтажу засобу вимірювальної техніки представник виконавця: здійснює огляд засобу вимірювальної техніки щодо відсутності механічних пошкоджень та ознак самовільного втручання в його роботу; перевіряє наявність та цілісність пломб,стан різьбових з`єднань,наявність відбитків повірочного тавра. На час проведення періодичної повірки або ремонту засобу вимірювальної техніки виконавець встановлює тимчасовий засіб вимірювальної техніки. Після демонтажу засобу вимірювальної техніки виконавець забезпечує його транспортування для проведення періодичної повірки або ремонту.

Тобто, споживач має право на періодичну повірку засобів обліку, а виконавець зобов`язаний проводити таку повірку і контролювати міжповіркові інтервали.

Отже, відповідно до Порядку виконавець зобов`язаний проінформувати споживача про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, і надання вказаної інформації чітко регламентовано, а саме шляхом надсилання повідомлення за встановленою формою рекомендованим листом з повідомлення про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.

Таким чином, законодавством зроблено акцент на належне повідомлення споживача, яке повинно бути підтверджено.

Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, виконавцем яких є Концерн "Міські теплові мережі", тому саме позивач несе відповідальність за своєчасне повідомлення щодо проведення повірки засобу обліку води, встановленого у квартирі відповідачів, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази інформування відповідачів про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки відповідно до вимог законодавства.

Невиконання позивачем свого обов`язку не може тягнути за собою збільшення грошових зобов`язань відповідачів.

У пункті 10 Правил № 630 вказано, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання (абзац п`ятий пункту 15 Правил № 630).

Аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що за наявності у квартирі засобу обліку гарячої води оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню.

Докази несправності лічильника гарячої води, що не підлягає усуненню, матеріали справи не містять. Лічильник гарячої води повірено 26 листопада 2019 року (а.с.136).

Непроведення виконавцем періодичної повірки засобу обліку води не є підставою для неврахування його показників, так як забезпечення проведення повірки є обов`язком виконавця послуг і невиконання ним такого обов`язку не повинно мати негативних наслідків для споживача.

За таких обставин, без надання підтверджень належного повідомлення відповідачів про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки і невжиття заходів щодо своєчасної повірки засобу обліку води, встановленого у квартирі відповідачів, дії позивача щодо нарахування вартості послуг з постачання гарячої води по місячній нормі споживання є безпідставним.

Суд першої інстанції, пославшись в обґрунтування своїх висновків на те, що відповідачі самостійно не здійснили проведення періодичної повірки засобу обліку гарячої води, не врахував, що суб`єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність з централізованого водопостачання гарячої води до будинку відповідача, є Концерн «Міські теплові мережі», тому саме позивач є виконавцем послуг із водопостачання гарячої води на нього покладається обов`язок проводити повірку засобів обліку гарячої води.

Зважаючи на те, що Концерн «Міські теплові мережі» не контролював міжповіркові інтервали і не забезпечив проведення повірки установленого у квартирі відповідачів приладу обліку гарячої води, та матеріали справи не містять доказів несправності лічильника гарячої води, що не підлягає усуненню, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про нарахування боргу за надання послуг гарячого водопостачання згідно з діючими нормативами споживання та наявність підстав для стягнення заборгованості за послуги гарячого водопостачання, нарахованої з лютого 2019 року.

Отже, оскільки заборгованість за водопостачання гарячої води з лютого 2019 року виникла у відповідачів у зв`язку з нарахуванням їм оплати за послуги згідно з діючими нормативами споживання, а не за показаннями засобу обліку гарячої води, що суперечить пункту 10 Правил № 630, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за постачання гарячої води з лютого 2019 року не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Отже, стягнення заборгованості позивачем можливо після врахування показань засобів обліку гарячої води і проведення перерахунку заборгованості при встановленні факту споживання відповідачами послуги з гарячого водопостачання з розрахунку обсягу витрат гарячої води згідно з показаннями засобів обліку води.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 31 січня 2019 року була наявна заборгованість за послуги з постачання гарячої води в розмірі 189,19 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в солідарному порядку

Матеріали справи не містять доказів того, що до лютого 2019 року оплата нараховувалась не за показаннями засобу обліку гарячої води, а згідно з діючими нормативами споживання.

ОСОБА_1 заборгованість за послуги гарячого водопостачання у розмірі 189,19 грн. не заперечувалась, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рішення суду не оскаржувалось.

Враховуючи викладене, рішення суду згідно з п.п.3,4 .ч.3 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за надання послуги з постачання гарячої води з прийняттям в цій частині нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за надання послуги з постачання гарячої води за період з грудня 2017 року по січень 2019 року в розмірі 189 грн. 19 коп.

За приписами ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України Концерн «Міські теплові мережі» має право на компенсацію відповідачами суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1795,93 грн., з них: з ОСОБА_2 - 93,35 грн., з ОСОБА_1 851,28 грн., з ОСОБА_3 851,28 грн.

ОСОБА_1 має право на компенсацію позивачем суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 360,61 грн.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 93,35 грн., з ОСОБА_1 490,67 грн., з ОСОБА_3 851,28 грн.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2022 року у цій справі скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за надання послуги з постачання гарячої води та судового збору та прийняти в цій частині нову постанову наступного змісту.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надання послуги з постачання гарячої води за період з грудня 2017 року по січень 2019 року в розмірі 189 грн. 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 93 (дев`яносто три) грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 490 (чотириста дев`яносто) грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 851 (вісімсот п`ятдесят одна) грн. 28 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 01 листопада 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова