Справа № 165/2315/21
Провадження № 2/165/100/22
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
заочне
12 жовтня 2022 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі
головуючого судді Ушакова М.М.,
з участю секретаря Лубаєвської Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
20 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем, який рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 27.01.2014 розірвано, мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 600,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивач вказує, що їхній син навчається у 3-му класі Нововолинського ліцею №1 Нововолинської міської ради Волинської області. Зазначає, що з відповідачем не проживають та сімейних стосунків не підтримують. Вказує, що відповідач нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, веде аморальний стиль життя, зловживає спиртними та наркотичними засобами, має багато боргів у банках, представники банків надсилають листи про борги відповідача на його адресу. Позивач зазначає, що періодично син проживав у нього, літні канікули у 2020 році син провів із ним, в вересні 2020 року у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків та тим, що дитина тривалий час пропускала навчальні заняття, не була забезпечена продуктами харчування, він забрав сина проживати до себе. Позивач посилається на те, що по даний час вони з сином проживають разом, він повністю утримує дитину, забезпечує всім необхідним для проживання та розвитку дитини. Позивач покликається на те, що на даний момент син зареєстрований та проживає з батьком, проте у Нововолинському відділі державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) і надалі перебуває виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на утримання сина. Позивач посилається на те, що оскільки змінилися обставини, що впливають на присуджені періодичні платежі, а саме, що дитина проживає з батьком, тобто з тим із батьків з кого стягуються аліменти, тому у відповідності до ч.4 ст.273 ЦПК України позивач змушений просити суд звільнити його від стягнення аліментів.
Позивач просить звільнити його від сплати аліментів, які стягуються за рішенням Нововолинського міського суду Волинської області №165/2777/13-ц від 20 вересня 2013 року в користь відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини.
До проведення судового засідання позивач ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного рішення.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується судовим викликом розміщеним на офіційному сайті судової влади. Відзиву на позов до суду не подала.
Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення виходячи із наступного.
Судом встановлено, що сторони з 23 жовтня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 27 січня 2014 року розірвано (а.с.7).
Від шлюбу позивач та відповідач мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні.
На підставі рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20 вересня 2013 року у цивільній справі №165/2777/13-ц з ОСОБА_1 , 1982 року народження на користь ОСОБА_2 стягуються щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 600,00 гривень, починаючи з 27 серпня 2013 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).
Згідно довідки Нововолинського ліцею №1 Нововолинської міської ради Волинської області від 29.06.2021 №196 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у 3-В класі Нововолинського ліцею №1 Нововолинської міської ради Волинської області (а.с.9).
Згідно довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №841 від 30.06.2021 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані власник ОСОБА_5 , її внук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її син ОСОБА_1 (а.с.10).
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 08.07.2021 №П-1113 про підтвердження факту проживання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).
Відповідно до акту про фактичне місце проживання (не проживання) громадян на території м.Нововолинська за адресою: АДРЕСА_1 від 07 липня 2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів сусідів постійно проживає з червня 2020 року (а.с.12).
Відповідно до акту від 10.03.2021 щодо обстеження умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умови проживання задовільні, на час обстеження у квартирі чисто, речі поскладені, наявні меблі та електро-побутові прилади для вжитку, підведенні усі комунікації, для дитини є місце для спання, місце для одягута дозвілля, наявний дитячий одяг, взуття та продукти харчування. На час обстеження вдома був батько, з його слів він вже не вживає алкогольні напої, дитина на навчанні, матір дитини ОСОБА_6 проживає окремо, не приймає участі у вихованні дитини (а.с.13).
Згідно акту №1 від 14.09.2020 про встановлення причин відсутності на уроках ОСОБА_3 , учня 2-Б класу Нововолинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №5, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 учень 2-Б класу за період з 01.09.2020 по 14.09.2020 був відсутній на навчальних заняттях у школі, його матір ОСОБА_8 на дзвінки класного керівника не реагувала, ніяких письмових пояснень чи відповідних медичних довідок не надала, натомість стверджувала, що її особистим рішенням є заборона дитині відвідувати освітній заклад. При відвідуванні комісією 11.09.2020 місця проживання дитини, двері квартири ніхто не відчинив (а.с.14-15).
Із листа ПАТ КБ "Приватбанк" вбачається, що на адресу: АДРЕСА_1 банком направлено повідомлення ОСОБА_2 про необхідність погашення простроченої заборгованості, яка станом на 14.01.2019 становить 290901,11 грн. (а.с.16).
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Відтак, з урахуванням предмета даного спору, а саме звільнення від сплати аліментів, які стягуються за рішенням суду на утримання дитини, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Судом встановлено, що не спростовано та не заперечувалось відповідачем у справі ОСОБА_2 , що неповнолітній син сторін ОСОБА_7 тривалий час і на момент звернення позивача ОСОБА_1 з даним позовом до суду не проживав з матір`ю - відповідачем ОСОБА_2 , на користь якої з позивача за рішенням суду стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 .
Судом встановлено, що неповнолітній син сторін ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з червня 2020 року проживає з батьком - позивачем ОСОБА_1 , фактично дитина перебуває на утриманні батька - позивача ОСОБА_1 .
Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Тобто має місце зміна обставин, що впливають на стягнення аліментів з позивача на користь відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 не заперечила щодо звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати аліментів, що стягуються за рішенням суду з позивача на її користь на утримання їхнього неповнолітнього сина. Відзиву на позов до суду не подала.
Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача ОСОБА_1 шляхом припинення примусового стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 20 вересня 2013 року (справа №165/2777/13-ц) з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина.
Судом встановлено, що неповнолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з позивачем ОСОБА_1 та фактично знаходиться на його утриманні, відповідач ОСОБА_2 не приймає участь у витратах на дитину, в користь відповідача за рішенням суду стягуються аліменти з позивача на утримання сина з яким відповідач фактично не проживає та не бере участі у його вихованні, утриманні, всупереч ст.81 ЦПК України, належних доказів на підтвердження неможливості надавати матеріальної допомоги позивачу на утримання дитини, відповідач суду не надала, враховуючи вищезазначені обставини, беручи до уваги докази надані позивачем, встановлені судом фактичні обставини, суд визначає до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку дитини, починаючи з 20 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати інтересам та потребам дитини, забезпечить їй право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 908,00 грн. понесених витрат на оплату судового збору щодо немайнової вимоги, що підтверджується документально (а.с.3). Крім того до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає 908,00 грн. судового збору за майнову вимогу.
Керуючись ст.12, ст.81, ст.141, ст.142, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ст.280, ст.281, ст.282 ЦПК України, на підставі ст.ст.180, 181, 182, 183, 192, 273 СК України, суд, -
Припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються за рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 20 вересня 2013 року (справа №165/2777/13-ц).
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку дитини, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код невідомий.

Головуючий суддя М.М. Ушаков