УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року

м. Харків

справа № 2-1533/11

провадження № 4-с/638/76/22

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Яковлевої В.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на незаконні дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс»,

установив:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на незаконні дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, в якій просила витребувати від приватного виконавця Бабенка Д.А. матеріали виконавчого провадження № 64367714 для дослідження у судовому засіданні; визнати неправомірними та скасувати постанову приватного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14 липня 2021 року та акту про передачу арештованого майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 14 липня 2021 року; зобов`язати приватного виконавця поновити право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру АДРЕСА_1 ; зупинити дію виконавчих документів, що оскаржуються, на час розгляду даної скарги, а саме: постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14 липня 2021 року та акту про передачу арештованого майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 14 липня 2021 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2022 року прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 на незаконні дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А., заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс». Призначено судове засідання з розгляду скарги.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подала клопотання, в якій просить витребувати матеріали виконавчого провадження № 64367714 для дослідження у судовому засіданні. Розгляд справи відкласти до отримання матеріалів виконавчого провадження.

24 жовтня 2022 року представник заінтересованої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер Фінанс» - адвокат Махонін О.С. через канцелярію суду подав заяву, в якій у задоволенні клопотання про витребування матеріалів виконавчого провадження просив відмовити, розглянути клопотання без участі представника ТОВ «Європартнер Фінанс». Вважає, що клопотання про витребування матеріалів виконавчого провадження не підлягає задоволенню, оскільки не відноситься до предмета скарги і заявниця має змогу самостійно ознайомитися з виконавчим провадженням як сторона.

Дослідивши матеріали скарги, стосовно вимог зупинити дію виконавчих документів, що оскаржуються, на час розгляду даної скарги, а саме: постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14 липня 2021 року та акту про передачу арештованого майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 14 липня 2021 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з положеннями частини першої, другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Статтею 151 ЦПК України встановлено зміст і форму заяви про забезпечення позову.

Відповідно до вимог частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження, якщо заява про це надійшла до суду апеляційної інстанції або її не вирішив суд першої інстанції.

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду (частина третя статті 258 ЦПК України).

Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду (частина перша статті 259 ЦПК України).

Нормами ЦПК України стосовно порядку подання заяви про забезпечення позову встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, з наведених вище норм чинного законодавства слідує, що інститут забезпечення позову застосовується під час позовного провадження як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, та покликаний забезпечити виконання у майбутньому рішення суду.

Так, статтею 151 ЦПК України встановлено зміст і форму заяви про забезпечення позову.

У той же час, заявлене у скарзі клопотання про зупинення дії виконавчих документів, що оскаржуються на час розгляду даної скарги, а саме, постанови про передачу майна та акту про передачу арештованого майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 14 липня 2021 року, не відповідає вимогам та не є заявою про забезпечення позову у розумінні статті 151 ЦПК України.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на стадії виконання судового рішення, що врегульовано положеннями Розділу VII ЦПК України.

Однак, цивільним процесуальним законодавством передбачено вжиття заходів у порядку забезпечення позову, а не скарги у порядку судового контролю за виконанням судового рішення, що регламентовано Розділом VII ЦПК України.

Водночас, суд зауважує, що пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 також подана скарга про визнання виконавчого листа № 2-1533/11, що виданий Дзержинським районним судом м. Харкова 13 серпня 2013 року, таким, що не підлягає виконанню. Дана справа знаходиться у провадженні судді Хайкіна В.М.

Натомість предметом оскарження у даній скарзі є постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 14 липня 2021 року та акт про передачу арештованого майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 14 липня 2021 року, а не виконавчий лист № 2-1533/11, який, як зазначає заявниця, оскаржується у іншій справі.

Разом із тим, положеннями чинного процесуального законодавства зупинення судом постанови та акту під час розгляду скарги на дії приватного виконавця не передбачено.

У свою чергу, відповідно до статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Таким чином, виходячи з вимог п. 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного виконавця. Суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному Розділом VII ЦПК України.

Крім того, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрали законної сили.

Згідно із п. 6 частини першої статті 150 ЦПК України, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, може застосовуватись судом, як захід забезпечення позову.

Системний та логічний аналіз зазначених норм у їх сукупності свідчить про те, що зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується судами, як захід забезпечення позову, при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Розглядаючи скаргу на дії державного, приватного виконавця у порядку статей 447-453 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання зупинення стягнення за виконавчим документом, оскільки провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється в декларативний, а тому зупинення стягнення можливе лише у випадках оскарження самого рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист або при оскарженні виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 1323/5992/12 (провадження № 22-ц/811/1218/19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Сунцова В.В. про зупинення дії виконавчих документів задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258 - 260 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Сунцова Володимира Васильовича про зупинення дії виконавчих документів - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд м. Харкова, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другійстатті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 24 жовтня 2022 року.

Суддя В. М. Яковлева