Справа 206/3108/22
Провадження 2-о/206/389/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року у залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухорукова А.О.,

секретаря Ляшко Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

17.10.2022 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська представник заявника адвокат Ігнатов Євген Євгенович подав заяву в інтересах ОСОБА_1 в якій, з урахуванням уточнень, просить суд:

- встановити факт народження дитини ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь, АР Крим, Україна від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України. Відомості про батька ОСОБА_2 внести на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, та вказати батьком ОСОБА_3 , громадянина України.

І. Стислий виклад позиції позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у пологовому будинку м. Сімферополь ОСОБА_1 народила дитину сина ОСОБА_2 . У зареєстрованому шлюбі заявник не перебувала та є матір`ю одиначкою. При народженні дитини їй було видано обмінну карту про народження. У зв`язку з тим, що медичні документи про народження, отримані на території АР Крим зразка російської федерації є недійсними, а довідка про народження дитини видана компетентною установою України - відсутня, заявник позбавлена можливості отримати свідоцтво про народження на території України в позасудовому поряду. У зв`язку з цим, на даний час, заявник не має можливості навіть вивезти дитину на не окуповану територію України, де оформити закордонний паспорт, щоб мати можливість реалізувати законні права дитини (а.с. 1-3).

Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явилися, в прохальній частині заяви просили розгляд даної заяви проводити без їх участі.

Представник заінтересованої особи Самарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове не з`явився, повідомлявся належним чином.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

19 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20 жовтня 2022 року (а.с. 12).

Під час розгляду справи судом досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних відносин.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Железнодорожним РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в АРК 04 лютого 2010 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 з 10.05.2007 (а.с. 7-9).

Згідно з відомостями обмінної картки, міститься запис про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 від матері ОСОБА_1 дитини хлопчика (а.с. 6).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Так, ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суди розглядають справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, що відповідає п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження визначені ст. 317 ЦПК України.

Відповідно до частин 2, 3, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження, має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25 листопада 2014 року та № 953/5 від 17 червня 2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України, повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та перереєструватись, тому всі акти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади України здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року, вважаються недійсними.

Тобто, будь-які медичні свідоцтва про народження та безпосередньо самі свідоцтва про народження, видані на тимчасово окупованій території, не мають юридичної сили на території України.

Статтею першою 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Лоізіду проти Туреччини», «Кипр проти Туреччини»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії», «Іласку та інші проти Молдови та Росії»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. В контексті цього не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки, це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи зазначений висновок у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це ставило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Як вбачається з матеріалів справи, у заявника, у м. Сімферополь ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_2 .

Даючи оцінку допустимості наданим представником заявників доказів, в тому числі обмінній картці про народження, довідці з лікарні, як документів, що видані установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймініма льніших прав, що їм належать.

Крім того, відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту цивільного стану орган державної реєстрації актів цивільного стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження ОСОБА_2 для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження, суд, як виняток, приймає до уваги надані заявниками та їх представником документи (копію медичного свідоцтва про народження) та оцінює їх в сукупності з копіями інших документів та приходить до обґрунтованого висновку, що заявлені вимоги слід задовольнити та встановити факт народження дитини ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь, від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, що надасть можливість заявнику отримати видане державним органом України свідоцтво про народження дитини.

Крім того, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 не перебуває у зареєстрованому шлюбі на території України. Заява батька дитини відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відомості про батька дитини ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь, необхідно внести на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, та вказати батька відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник та її представник знайшов своє підтвердження. Встановлення зазначеного факту має для заявників юридичне значення. За таких обставин заява підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3-8, 10, 18, 76-89, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 315 319 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Самарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт народження дитини ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь, АР Крим, Україна, від батьків: матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України.

Відомості про батька дитини ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь, внести на підставі ч. 1 ст. 135 СК України та вказати батьком: ОСОБА_3 , громадянина України.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 жовтня 2022 року.

Суддя А.О. Сухоруков