Ухвала

12 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 369/3735/22

провадження № 61-9519ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року про повернення апеляційної скарги у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Білогородської сільської ради Київської області про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи у справі повернуто заявнику.

30 вересня 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 , в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року про повернення апеляційної скарги.

Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 з огляду на таке.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.

Згідно з положеннями пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції лише після їх перегляду в апеляційному порядку.

Враховуючи положення наведеної норми Закону, та з огляду на те, що оскаржувана ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року (щодо розгляду клопотання про призначення експертизи) по суті в апеляційному порядку не переглядалася, вона не може бути предметом касаційного оскарження.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи наведене, ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року (щодо розгляду клопотання про призначення експертизи) не підлягає касаційному оскарженню, тому відкритті касаційного провадження в цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо:

1) відмови у видачі судового наказу; 2) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову; 4) скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову; 5) зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення; 6) повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) відмови у відкритті провадження у справі; 9) передачі справи на розгляд іншого суду; 10) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 11) затвердження мирової угоди; 12) призначення експертизи; 13) визначення розміру судових витрат; 14) зупинення провадження у справі; 15) закриття провадження у справі; 16) залишення позову (заяви) без розгляду; 17) окрема ухвала; 18) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 19) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 20) відмови ухвалити додаткове рішення; 21) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 22) повернення заяви про перегляд заочного рішення; 23) відмови у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 24) поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 25) виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню; 26) відстрочення і розстрочення, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення; 27) розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця; 28) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 29) повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення; 30) звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 31) тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 31-1) скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 32) визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 33) тимчасового влаштування дитини до дитячого або лікувального закладу; 34) оголошення розшуку відповідача (боржника) або дитини; 35) примусового проникнення до житла; 36) звільнення (призначення) опікуна чи піклувальника; 37) відмови у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; 38) повернення заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; 39) повернення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу; 40) залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 41) відновлення повністю або частково втраченого судового провадження чи відмови в його відновленні.

Даний перелік є вичерпним і додаткового тлумачення не потребує.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що не погоджуючись з ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Дослідивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки ухвала про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, то апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

У частині першій статті 353 ЦПК України закріплено вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Оскільки ОСОБА_1 оскаржувала ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року про відмову у задоволенні її клопотання про призначення експертизи, то Київський апеляційний суд обґрунтовано повернув апеляційну скаргу скаржнику.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року про повернення апеляційної скарги, є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої, частиною четвертоюстатті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року про повернення апеляційної скарги у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Білогородської сільської ради Київської області про визначення місця проживання дітей.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко