Справа № 211/3113/22
Провадження № 2/211/2874/22
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
01 листопада 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмірі ј частини доходу його заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини, посилаючись на обов`язок відповідача по утриманню їх неповнолітньої дитини. В обґрунтування вимог зазначено, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання дитини, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони не з`явилися.
До суду надійшли заяви учасників процесу про розгляд справи за їх відсутності: представник позивача на позові наполягає, відповідач вимоги визнає.
В обґрунтування відзиву на позов в редакції від 24.10.2022 відповідачем зазначено, що після розірвання шлюбу з позивачкою він добровільно надає допомогу колишній дружині та їх доньці, систематично бере участь у матеріальному забезпеченні своєї дитини. До того ж купує необхідні шкільні приладдя, одяг, продукти харчування, витрачаються кошти на дозвілля дитини під час їх спільного проведення. Всі кошти надавались позивачу готівкою, жодних розписок він не брав, єдине підтвердження це гроші, які він переводив на банківську карточку позивача. Спільних рішень щодо проживання доньки після розлучення з колишньою дружиною ними не приймалося, позивач самостійно вирішила проживання доньки разом з нею. Єдине його джерело це лише його заробітна плата, власного житла він не має та проживає в орендованому. До того ж він є годувальником для своїх непрацездатних баби та діда, яким він та його рідний брат надають матеріальну допомогу. Таким чином, майже половина його доходу витрачається на оренду житла для себе та оплату комунальних послуг, забезпечення належних умов проживання його діда з бабою. Жодних заощаджень він не має, а тому заявлений позивачем розмір буде позбавляти можливості нормального існування, адже у нього залишиться в середньому 6 000,00 грн для власних потреб.
Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 26 квітня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10 копія свідоцтва), який рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року між ними розірвано (а.с. 11 копія свідоцтва).
Сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9 копія свідоцтва), яка проживає з матір`ю (а.с. 15 акт), що не заперечується відповідачем.
Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частинами 1-2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Аналогічні обставини викладені в пункті 17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Згідно частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.
Так, до суду надано відповідачем довідку про його доходи, відповідно до якого за три місяці (червень-серпень) 2022 року його дохід (сума до виплати) складає 73 903,46 грн. Добровільна сплата коштів на утримання доньки, згідно поданих до суду доказів, відбувалась до подання позову до суду, що не звільняє відповідача від обов`язку сплати аліментів на утримання дитини за рішенням суду. Щодо утримання відповідачем баби та діда, то кожен з них отримує пенсію 3649,47 грн.-3 843,82 грн., згідно поданих до суду доказів, та можуть мати ще доходи (що не спростовано відповідачем) та ще онуків (про що зазначено в тому числі й в тексті позову), які можуть добровільно нести допомогу рідним, що не звільняє позивача від обов`язку сплати аліментів на утримання рідної дитини.
Таким чином, зазначені у відзиві на позов відповідачем доводи, не являються підставою для призначення до стягнення аліментів у розмірі, меншим від встановленого законом розміру.
Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, а також встановленого законом розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу, на утримання доньки ОСОБА_3 до її повноліття, на користь позивача, що буде відповідати інтересам дитини.
Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Датою подачі позову є 02 вересня 2022 року.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 992,40 грн.
Керуючись ст. ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263-265, 278-279, 430 ЦПК України, суд
задовольнити позов ОСОБА_1 .
Стягувати із ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, на користь матері ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ), починаючи стягнення з 02 вересня 2022 року.
Стягнути із ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.
На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 листопада 2022 року.

Суддя Н.Г.Середня