Провадження № 2/761/725/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши матеріали цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулись до Києво-Святошинського суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, в якому просили: стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди в розмірі 18 848,00 грн. та судовий збір.

Позовні вимоги мотивує тим, що 10.08.2018 року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_2 , та автомобіля AUDI Q7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під управлінням водія Баккалі Ромді, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Позивач зазначає, що різниця між фактичним розміром шкоди (47 840,00 грн.) і страховою виплатою (28 992,00 грн.), яку здійснило АТ «СК «АХА Страхування» становить 18 848,00 грн., то зазначена сума підлягає стягненню з Відповідача на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», у зв`язку з чим, останні звернулися до суду із відповідним позовом.

Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 30.10.2020 року справу передано за підсудністю на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва.

У грудні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2020 року матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О.

04.01.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків.

14.06.2021 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.

15.06.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ТВ ВИБІР» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 126068 від 02.02.2018 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Toyota Corolla, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

10.08.2018 року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_2 , та автомобіля AUDI Q7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під управлінням водія

ОСОБА_1 В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» автомобіль.

Згідно з постановою Шевченківського районного суду міста Києва по справі № 761/31866/18 від 12.10.2018 року особою винною в настанні дорожньо-транспортної пригоди є водій ОСОБА_1 .

Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000283 від 27.08.2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 48 040,00 грн.

Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило Страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 47 840,00 грн.

Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 10.08.2018 року та страхового акту № UA031/L01/01 від 25.10.2018 року, що підтверджується платіжним дорученням № 22312 від 26.10.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Згодом позивачу стало відомо, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання страхової події була забезпечена в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА Страхування» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АК9132933.

Позивач зазначає, що різниця між фактичним розміром шкоди (47 840 грн. 00 коп.) і страховою виплатою (28 992 грн. 00 коп.), яку здійснило АТ «СК «АХА Страхування» становить 18 848 грн. 00 коп. (47 840 грн. 00 коп. - 28 992 грн. 00 коп. = 18 848 грн. 00 коп.), то зазначена сума підлягає стягненню з Відповідача на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Також для правильного вирішення питання цивільно-правової відповідальності відповідача необхідно встановити чи є відповідач власником ТЗ та з яким або від імені якого укладено відповідний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АК9132933.

Але в матеріалах справи відсутні жодні належні докази, що саме відповідач Баккалі Ромді є власником ТЗ «AUDI Q7», д.р.н. НОМЕР_1 та відповідно, що поліс серії № АК9132933 укладений зі Страховиком саме ним/або від його імені .

Також, позивач стверджує, що в порядку досудового врегулювання спору Акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» сплатило на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 28 992,00 грн.

В матеріалах справи відсутнє платіжне доручення щодо перерахування страхового відшкодування в розмірі 28 992,00 грн., тому суд вважає, що позивачем ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не доведені суми заборгованості, що зазначені в позові, а правових підстав приймати бездоказово позицію позивача як апріорі істинну тільки тому, що позивачем є ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», законом не встановлено і у суду таких повноважень немає.

При цьому обов`язок доказування покладений на учасників справи.

Відповідно до ст.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом положень зазначеного закону та ст.1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик.

Слід ураховувати, що не допускається стягнення з осіб, які застрахували свою відповідальність, на відшкодування шкоди сум, які за законом мають бути виплачені страховою компанією без права регресної вимоги до винного.

Як вбачається із матеріалів справи, Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 126068 від 02.02.2018 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Toyota Corolla, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить суму 342 277,42 грн., тому не вбачається перевищення ліміту відповідальності на момент події.

Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним суд вважає, що у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не виникло право зворотньої вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 18 848,00 грн.

Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 23, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79,80, 81, 223, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: