Справа № 161/2310/21
Провадження № 2/161/309/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Крупінської С.С.,

за участю секретаря судового засідання Лесько Б.Я.,

представників відповідача Терлецького О.М., Мухи П.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Державного підприємства «Сетам» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2021 року (згідно відмітки на конверті, в якому надійшов позов) позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка являється переможцем проведених електронних торгів, то вона зобов`язана отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акту. Вказує, що відповідачка акт державного виконавця про проведенні електронні торги отримала 29.08.2016р., однак станом на 01 лютого 2021 року майно не забрала, то у неї утворилася заборгованість за надані послуги за зберігання майна.

У зв`язку з вищенаведеним просить суд стягнути з відповідача на свою користь кошти за зберігання майна за період з 21 травня 2019 року по 01 лютого 2021 року у розмірі 110 350,00 грн., 3% річних у розмірі 5 641,00 грн., а також втрати від інфляції у розмірі 5 383,23 грн.

Позивач у судове засідання свого представника не направив.

Відповідач письмового відзиву на позов не подала.

В судовому засіданні представники відповідача заперечили позовні вимоги та просили суд відмовити у їх задоволенні. Вказали, що з 30 липня 2020 року майно передано на зберігання позивачу в межах виконавчого провадження, а тому саме приватний виконавець, з коштів виконавчого провадження, повинен оплачувати його зберігання. Також вказав, що в актах приймання-передачі транспортних засобів на зберігання від 30 липня 2020 року наявна фотографія іншого транспортного засобу, тому вважають їх підробленими. Просять з цього приводу постановити окрему ухвалу.

Заслухавши присутніх представників відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що 15 червня 2016 року ДП «СЕТАМ» було проведено електронні торги за лотом №149577 з реалізації вантажного автомобіля марки КрАЗ 255, світло-зеленого кольору, індикатор № НОМЕР_1 , індикатор № НОМЕР_2 , індикатор № НОМЕР_3 , індикатор № НОМЕР_4 , індикатор №418546 у кількості п`ять штук, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів №175471 від 15.06.2016 року.

Як вбачається з листа Крюківського відділу ДВС м. Кременчук ГТУ юстиції у Полтавській області від 09.02.2017 року №2554 акт державного виконавця про проведені електронні торги направлено переможцю 15.08.2016р. та отримано останнім 29.08.2016р., що підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції та витягом з офіційного сайту «Укрпоршта».

Позивач стверджує, що станом на 01 лютого 2021 року переможцем електронних торгів не отримано майно у зберігача, яким є ДП «СЕТАМ», за адресою м. Полтава, вул. Пушкіна, буд. 45.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2019 року у цивільній справі №161/9077/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «СЕТАМ» 133 543 грн. 84 коп., з яких 92 050) грн. заборгованості за зберігання майна, 6 658 грн. трьох відсотків річних, 27 835 грн. 81 коп. втрат від інфляції.

На виконання вищенаведеного судового рішення судом був виконавчий лист.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області від 24 липня 2020 року відкрито виконавче провадження №62645430 з примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі №161/9077/19.

В межах цього ж виконавчого провадження, 30 липня 2020 року здійснений опис та арешт рухомого майна боржника, а саме 5 транспортних засобів марки «КРАЗ» (далі спірне рухоме майно), які передані на відповідальне зберігання позивачу, за актом приймання-передачі, саме в межах виконавчого провадження.

22 жовтня 2021 року вказане виконавче провадження закінчено у зв`язку із повним виконанням виконавчого документу.

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах, у зв`язку з передачею 30 липня 2020 року спірного рухомого майна на зберігання позивачу, саме як майна боржника у межах виконавчого провадження, змінився і правовий статус цього майна, а також правовідносини між сторонами, які є відмінним від тих, які були встановлені у цивільній справі №161/9077/19.

Так, до 30 липня 2020 року, і це встановлено судовими рішеннями у цивільній справі №161/9077/19, відповідач мав статус переможця на електронних торгах, який повинен був забрати майно протягом семи днів, як це передбачено п.19 розділу VI Порядку реалізації арештованого майна, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5 (далі Порядок №2831/5), та у якому вказано, що:

«Переможець аукціону зобов`язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акта. У разі отримання майна пізніше семи робочих днів з дати отримання акта витрати на зберігання майна в період, що перевищує вказані вище сім робочих днів, покладаються на переможця аукціону за фіксованою ціною.».

Але з 30 липня 2020 року, у зв`язку з арештом та описом майна приватним виконавцем, статус його змінився, а відносини між сторонами перетворилися з відносин «переможець торгів зберігач майна» у відносини «боржник зберігач майна».

Вказане підтверджується і наданими позивачем актами приймання-передачі, з яких слідує, що 29 липня 2020 року позивач передав виконавцю спірні транспортні засоби, а вже 30 липня 2020 року виконавець передав назад позивачу це ж майно, але як арештоване та описане у межах виконавчого провадження.

Принциповою відмінністю у спірних відносин є їх різне правове регулювання в частині особи, відповідальної за оплату послуг зберігання.

Так, за правилами ч.3 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5 затверджені Види та розміри витрат виконавчого провадження, до яких, зокрема, відносяться послуги зберігачів (п.3).

Отже, послуги позивача, як зберігача майна у виконавчому провадження, мають оплачуватися за рахунок витрат виконавчого провадження, які вже стягнуті з відповідача, а виконавче провадження стосовно нього закінчено 22 жовтня 2021 року за фактом повного виконання виконавчого документу.

Відповідач, як боржник у виконавчому провадженні, не є належним відповідачем за цими вимогами, а позивач, якщо йому не були оплачені його послуги, має право звернутися до суду до приватного виконавця, який був зобов`язаний оплатити їх за рахунок коштів виконавчого провадження, що чітко передбачено вимогами ч.3 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до абзацу дванадцятого пункту 5 розділу ІІ Порядку №2831/5, якщо сума заборгованості була сплачена боржником до проведення електронних торгів чи торгів за фіксованою ціною, внаслідок чого майно не було реалізовано, Організатору, який був зберігачем такого майна, із коштів виконавчого провадження компенсується вартість зберігання на відповідному складі та інші витрати, пов`язані із доставкою майна на відповідний склад (навантаження, розвантаження тощо).

Як видно з матеріалів справи, спірне рухоме майно було арештовано та описано з метою його реалізації на прилюдних торгах, які були призначена на 09 листопада 2020 року (лот №449062), але не відбулися у зв`язку з їх зупинення судовим рішенням, а в подальшому відмінені у зв`язку із з повним та добровільним виконанням відповідачем рішення суду. В такому випадку, позивач, як організатору електронних торгів та зберігачу, компенсується вартість зберігання на відповідному складі, саме із коштів виконавчого провадження, а не безпосередньо боржником.

Додатково суд звертає увагу на приписи ч.3 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження», які вказують, що у разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім`ї, вона може одержувати за зберігання майна винагороду, розмір та порядок виплати якої визначаються договором між зберігачем та виконавцем.

Отже, між позивачем (зберігачем) та виконавцем укладений відповідний договір на зберігання, в якому встановлюється розмір та порядок виплати відповідної винагороди. Відповідач не є стороною цього договору, а отже він не може створювати обов`язки для нього.

Таким чином, на думку суду, позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з

30 липня 2020 року по 01 лютого 2021 року є безпідставними, оскільки в цей період спірне рухоме майно було арештоване в межах виконавчого провадження, а тому витрати на його зберігання мають фінансуватися з коштів такого провадження, а не безпосередньо боржником (власником майна).

Однак, у період з 21 травня 2019 року по 29 липня 2020 року, спірне рухоме майно не мало статусу арештованого в межах виконавчого провадження, а тому відповідач зобов`язаний сплатити кошти за його зберігання в загальному порядку.

Період з 21 травня 2019 року по 29 липня 2020 року має 436 календарний день. Затверджений позивачем тариф на зберігання одного транспортного засобу становить 40 грн на добу. Тому, розмір плати за зберігання у цей період становить 87 200 грн. (436 х 5 х 40).

Згідно ст.625 ЦК України, 3 відсотків річних за цей період становить 3 124,86 грн. ((87 200 х 3 / 100 / 365) х 436).

Інфляційні втрати за цей період становлять 1 299,28 грн. (87 200 х 0,995 х 0,994 х 0,997 х 1,007 х 1,007 х 1,001 х 1,002 х 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 87 200).

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що акти приймання-передачі від 30 липня 2020 року, які підписані між приватним виконавцем та ДП «Сетам», є підробленим, бо в них наявна фотографія іншого транспортного засобу, оскільки реквізити, які повинен мати такий акт, в тому числі стосовно і транспортного засобу, наведені у п.5 розділу ІІ Порядку №2831/5, і вони не передбачають такого обов`язкового реквізиту як фотографія або зображення транспортного засобу. З цих самих мотивів суд відхиляє клопотання представника відповідача про постановлення окремої ухвали відносно приватного виконавця.

Отже, суд задовольняє позовні вимоги частково та стягує з відповідача на користь позивача витрати за зберігання майна у період з 21 травня 2019 року по 29 липня 2020 року у розмірі 87 200,00 грн., 3% річних у розмірі 3 124,86 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 1 299,28 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, що становить 1 713,62 грн. (2 270 х (91 624,14 / 121 374,23)).

Керуючись ст.ст.141, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Сетам» витрати за зберігання майна за період з 21 травня 2019 року по 29 липня 2020 року в розмірі 87 200,00 грн. (вісімдесят сім тисяч двісті гривень), 3% річних у розмірі 3 124,86 грн. (три тисячі сто двадцять чотири гривні вісімдесят шість копійок), а також інфляційні втрати у розмірі 1 299,28 грн. (одна тисячі двісті дев`яносто дев`ять гривень двадцять вісім копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Сетам» судовий збір у розмірі 1 713,62 грн. (одна тисячі сімсот тринадцять гривень шістдесят дві копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є Державне підприємство «Сетам», м. Київ, вул. Стрілецька, 4-6, .

Відповідачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складений та підписаний 31 жовтня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С. Крупінська