Справа № 166/1576/13-ц
провадження № 6/166/7/22
У Х В А Л А

28 жовтня 2022 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Свистун О.М.,

за участю секретаря Заєць Н.П.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

державного виконавця Токарського Е.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Панасюка Івана Івановича про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон, заінтересовані особи - головний державний виконавець Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Токарський Едуард Степанович, стягувач Акціонерне товариство "Укртелеком",

установив:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Панасюк І.І. 21 жовтня 2022 року звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що ОСОБА_1 10 березня 2022 року було відмовлено у перетині державного кордону України на виїзд із України у зв`язку із наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей про тимчасове обмеження його у праві виїзду за кордон на підставі ухвали Ратнівського районного суду від 20.11.2013 №166/1576/13-ц.

Зазначив, що ним установлено, що за даними Єдиного реєстру боржників у Ратнівському районному відділі ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі Ратнівському РВ ДВС) 28 липня 2020 року відкрито виконавче провадження №62674571 з виконання судового наказу №2-н/0313/14/11, виданого 31 березня 2011 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Укртелеком» боргу в сумі 1991,11 грн. На його адвокатський запит АТ «Укртелеком» повідомило, що заборгованість ОСОБА_1 перед товариством відсутня. У зв`язку із цим він звернувся до головного державного виконавця Ратнівського РВ ДВС Токарського Е.С. із письмовою заявою про винесення постанови про завершення виконавчого проваадження щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Укртелеком» 1991,11 грн боргу та про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон. У задоволенні його заяви про завершення виконавчого провадження листом від 03.08.2022 було відмовлено, а клопотання про скасування обмеження у праві виїзду за кордон проігноровано.

Із покликанням на ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Протокол №4 до Конвенції про зазист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини «Стецов протии України», «Гочев протии Болгарії» вважає, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізчиної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням. На його думку, таке обмеження може вважатися обгрунтованим лише у випадку, коли воно переслідує мету гарантування стягнення боргу, й не може продовжуватися на тривалий час без періодичного перегляду його обгрунтованості.

Вказав, що постановою державного виконавця від 10.12.2020 звернуто стягнення на дохід ОСОБА_1 , зокрема отримувану ним пенсію. У боржника відсутнє будь-яке рухоме чи нерухоме майно, що свідчить про відсутність умислу в останнього ухилятися від погашення боргу.

Заборона виїзду за кордон лише перешкоджає можливості ОСОБА_1 заробити додаткові кошти та погасити борг, відтак жодним чином не сприяє меті застосування тимчасового обмеження швидкому та якісному виконанню виконавчих документів.

Просить скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Ратінвського районного суду від 20.11.2013.

Головний державний виконавцеь Ратнівського РВ ДВС Токарський Е.С. 26 жовтня 2022 року подав заперечення на заяву, яке мотивував тим, що ОСОБА_1 обмежено у праві виїзду за межі України згідно із ухвалою Ратнівського районного суду від 20.11.2013 у рамках зведеного виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу Ратнівського районного суду №2-н/0313/14/11 від 31.03.2013 про стягнення на користь ВАТ «Укртелеком» 1991,11 грн, вимог УПФУ в Ратнівському районі від 06.03.2013, 22.05.2013, 09.08.2013 про стягнення боргу зі сплати єдиного внеску та штрафних санкцій, відповідно, в розмірі 7773,13 грн, 1194,03 грн, 1194, 03 грн.

Зазначив, що відповідно до ч.5 Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом №256/565 від 30.01.2018, інформацію про особу, щодо якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає (знімає з контролю) з бази даних у разі:

-винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

-винесення постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

-скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України за виконавчим документом про стягнення аліментів.

У разі якщо судовим рішенням особу тимчасово обмежено у праві виїзду з України до виконання зобов`язань за зведеним виконавчим провадженням, інформацію про особу, стосовно якої дії тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає із бази даних на підставі постанов державного або приватного виконавця, зазначених у цьому пункті, за кожним виконавчим провадженням (виконавчим документом), що входить до складу зведеного виконавчого провадження та зазначено у судовому рішенні про тимчасове обмеження особи у праві виїзду з України.

Вказав, що виконавчі документи з примусового виконання вимог УПФУ у Ратнівському районі про стягнення із ОСОБА_1 боргу зі сплати єдиного внеску та штрафних санкцій, які перебували у складі зведеного виконавчого провадження, були повернуті стягувачу 27 травня 2015 року відповідно до ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції). Станом на 12 жовтня 2022 року вказані вимоги УПФУ на виконанні у відділі не перебувають.

Виконавче провадження із примумового виконання судового наказу №2-н/0313/14/11, виданого Ратнівським районним судом 31.03.2013, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ВАТ «Укртелеком» 1991,11 грн, яке перебувало у складі зведеного виконавчого провадження, було повернуто стягувачу без виконання 26 травня 2015 року згідно із ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у попередній редакції). ЗА повторною заявою стягувача АТ «Укртелеком» від 10.07.2020 головним державним виконавцем 28 липня 2020 року відкрито виконавче провадження №62674571 з примусового виконання судового наказу №2-н/0313/14/11, виданного Ратнівським районним судом від 31.03.2013 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ВАТ «Укртелеком» 1991, 11 грн, яке перебуває на виконанні.

Зазначив, що листом від 03.08.2022 у задоволенні заяви представника боржника про завершення виконавчого провадження №62674571, стягувачем у якому є АТ «Укртелеком», у зв`язку із укладенням договору факторингу між останнім та ТОВ «ФК «Інтегріті», було відмовлено, оскільки згідно із ст.ст.37, 39 Закону України «Про виконавче провадження» відступлення права вимоги не є підставою для завершення виконавчого провадження.

Просить у задоволенні заяви відмовити.

У судовому засіданні представник боржника заяву підтримав із підстав, зазначених у ній. Пояснив, що АТ «Укртелеком» будь-яких претензій до ОСОБА_1 не має, оскільки право вимоги за судовим наказом воно відступило за договором факторингу, при цьому, стягувача замінено не було. Обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України триває із 2013 року. Станом на дату розгляду вказаної заяви доказів ухилення боржника від погашення боргу не здобуто. ОСОБА_1 отримує пенсію, з якої проводяться відрахування, будь-якого рухомого чи нерухомого майна він не має. Вважає, що обмеження у праві виїзду за кордон ніяк не сприяє виконанню виконавчих документів, а навпаки перешкоджає ОСОБА_1 виїхати за кордон із метою заробітків задля погашення боргу. Просив заяву задовольнити.

Заявник заяву підтримав із підстав, викладених у ній. Пояснив, що про обмеження його у праві виїзду за кордон він був обізнаний ще у 2013 році, однак вважав, що із плином часу таке обмеження перестало бути актуальним. Визнав, що має заборгованість перед АТ «Укртелеком», яку мав намір погасити, однак оскільки АТ «Укртелеком» відступило право вимоги іншому товариству, тому через відсутність відповідних розрахункових реквізитів він цього зробити не зміг. Крім цього, має заборгованість і перед державою в особі Пенсійного фонду. Просив заяву задовольнити.

Головний державний виконавець просив у задоволенні заяви відмовити, зважаючи на наявність невиконаних ОСОБА_1 зобов`язань за виконавчими документами.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

У ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Установлено, що ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України згідно із ухвалою Ратнівського районного суду від 20.11.2013 у рамках зведеного виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу Ратнівського районного суду №2-н/0313/14/11 від 31.03.2013 про стягнення на користь ВАТ «Укртелеком» 1991,11 грн, вимог УПФУ в Ратнівському районі від 06.03.2013, 22.05.2013, 09.08.2013 про стягнення боргу зі сплати єдиного внеску та штрафних санкцій у розмірі, відповідно, 7773,13 грн, 1194,03 грн, 1194, 03 грн.

Боржник ОСОБА_1 підтвердив, що боргові зобов`язання перед стягувачами ним не виконані, про наявність застосованої щодо нього у зв`язку із цим заборони виїзду за кордон йому було відомо ще з 2013 року.

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що виконавчий документ за заявою АТ «Укртелеком» шість разів повертався стягувачу у зв`язку із відсутністю майна, належного боржнику, за рахунок якого можливо було б задовольнити вимоги стягувача.

На даний час стягнення за вкотре звернутим до виконання АТ «Укртелеком» виконавчим документом постановлено проводити шляхом відрахувань із пенсії боржника.

Проте у зв`язку із запровадженим через воєнний стан мораторієм на відрахування із заробітної плати, пенсії за виконавчими документами, відрахування із пенсії ОСОБА_1 не проводиться, із заявою про проведення такого відрахування боржник до органів ПФУ не звертався.

Твердження ОСОБА_1 та його представника про відсутність права вимоги у АТ «Укртелеком» спростовується матеріалами виконавчого провадження, в якому провадження відкрито саме за заявою вказаного товариства, даних про відступлення права вимоги іншій особі за договором факторингу, що стало би підставою для заміни стягувача, немає.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 зазначеного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Виходячи зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 4 листопада 1950 року, права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду.

Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу без виконання на підставі 37 цього Закону скасування заходів примусового виконання рішення не передбачено.

Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 13 квітня 2020 року у справі №335/1329/13-ц (провадження №61-16421св19), де, зокрема, зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

Пунктом 11.4 Розділу XI Інструкції з організації примусового виконання рішень (в редакції, чинній на час повернення виконавчого документа стягувачу), у разі виконання боржником відповідних зобов`язань, у тому числі зі сплати аліментів, а також у зв`язку із закінченням виконавчого провадження державний виконавець виносить відповідну постанову, копія якої підлягає обов`язковому направленню до Адміністрації Державної прикордонної служби України для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення, не свідчить про його закінчення та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби у строки, передбачені законом, а тому у державного виконавця були відсутні підстави щодо зняття обмежень у виїзді за межі України щодо боржника.

З огляду на викладене, суд за умови обізнаності ОСОБА_1 про наявність невиконаних грошових зобов`язань, ненадання доказів щодо сплати заборгованості за виконавчими документами, за невиконання яких його було обмежено у праві виїзду за межі України до виконання таких зобов`язань, не вбачає підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

При цьому, судом було помилково прийнято до розгляду вказану заяву, яка всупереч пп.4-3 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» не оплачена судовим збором. Відтак, враховуючи відмову в задоволенні заяви, суд стягує із ОСОБА_1 496, 20 грн судового збору.

Керуючись ч.5 ст.441 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Панасюка Івана Івановича про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон, заінтересовані особи - головний державний виконавець Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Токарський Едуард Степанович, стягувач Акціонерне товариство "Укртелеком", відмовити за безпідставністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп судового збору.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Волинського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складання повного тексту ухвали - 11 год 30 хв 31 жовтня 2022 року.

Суддя Ратнівського

районного суду О.М.Свистун