Справа № 404/2892/20
Номер провадження 2/404/1579/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Тригубенко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 89534,39 грн. за кредитним договором № б/н від 01 червня 2017 р. та судові витрати у розмірі 2102 грн.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що відповідач звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг та підписала заяву. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 20 квітня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 89534,39 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 травня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 жовтня 2020 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 89534,39 грн. за кредитним договором № б/н від 01 червня 2017 р. та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2021 року, за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення по вказаній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відзив на позовну заяву до суду не надійшов.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. Про час та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку.

Представник відповідача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечила проти задоволення позову.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01 червня 2017 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», за змістом якої відповідач визнала, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Звертаючись до суду з позовом банк зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», яка підписана сторонами, й умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який у подальшому було збільшено до 18 000 грн.

Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних, крім прізвища, адреси та підпису відповідача.

Проте, відповідно до довідки про зміну умов кредитування кредитний ліміт було змінено: 01 червня 2017 року встановлено кредитний ліміт 2400 грн.; 14 липня 2017 року збільшення кредитного ліміту 18 000 грн.; 04 червня 2019 року зменшення кредитного ліміту 0,00 грн.

Також, з довідки про видачу кредитних карток вбачається, що відповідач 05 травня 2017 року отримала картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 05.21.

З довідки про рух коштів вбачається, що після чергового збільшення кредитного ліміту позичальник користувалась кредитними коштами.

Тобто, зазначене свідчить про інформованість позичальника про збільшення його кредитного ліміту, а її активні дії щодо використання кредитних коштів - про згоду на таке збільшення.

З наданої позивачем виписки з рахунку, відкритого на ім`я відповідача, судом установлено, що банком зазначеному клієнту було надано готівкою кредитні кошти на картковий рахунок, які нею були частково зняті готівкою та частково використані в рахунок оплати нею товарів та послуг.

Також, нею було внесено (поповнено) готівкових коштів на кредитний рахунок в розмірі 36748 грн. 08 коп.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем всього використано коштів у розмірі 43317 грн. 48 коп., а внесено у розмірі 36748 грн. 08 коп., то різниця між ними складає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6569 грн. 40 коп.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку банку не повернуті, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6569 грн. 40 коп.

Крім того, позивач просив стягнути, окрім тіла кредиту (сума, яка була фактично отримана позичальником), ще і заборгованість за відсотками, пеню та штрафи.

Як вбачається з матеріалів справи, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не містять підпису відповідача, тому суд не бере їх до уваги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Суд зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір,а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

До того ж, у даному випадку, необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Отже, суд дійшов до висновку про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору, банк дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.

З огляду на відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг, Тарифи, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачені нею індекс інфляції та проценти є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Зокрема, проценти від простроченої суми зобов`язання забезпечують захист майнового інтересу кредитора, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розмір таких процентів встановлено законом і становить три проценти річних від простроченої суми, але цей розмір може бути змінений за домовленістю сторін договору.

У справі відсутні будь-які належні докази застосування відсоткової ставки вищої ніж та, що зазначена у ст. 625 ЦК України.

Тому, суд робить висновок, що позивач вправі вимагати стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Судом зроблено власний розрахунок, який підлягає стягненню за період з 01 листопада 2019 року по 29 лютого 2020 року.

Зважаючи, що заборгованість за процентами банком розраховано за 121 днів, тому стягненню за 3 відсотка річних підлягає 65 грн. 33 коп. (6569,40 х 3 : 100 : 365 х 121 = 65,33, де 6569,40- сума простроченої заборгованості, 121 кількість днів прострочення).

Відтак, всього сума трьох процентів річних за визначений позивачем час прострочення виконання зобов`язання становить 65 грн. 33 коп.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6569 грн. 40 коп. та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 65 грн. 33 коп. У задоволенні решті позовних вимог слід відмовити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 154 грн. 28 коп. сплаченого судового збору, який у зв`язку з частковим задоволенням позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 червня 2017 р. за тілом кредиту у розмірі 6569 грн. 40 коп., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 65 грн. 33 коп. та 154 грн. 28 коп. судових витрат по справі.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: АТ КБ «Приватбанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1 Д, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 27.10.2022 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда