Провадження № 2/127/3036/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Матвеєвій А.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у 2011 році ОСОБА_1 познайомилась з ОСОБА_3 , з яким з червня 2014 року розпочали проживати у цивільному шлюбі, тобто як сім`я, але без реєстрації шлюбу.

Зокрема, 20.05.2014 ними за спільні кошти придбано квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним договором купівлі - продажу.

У вказаній квартирі до вересня 2018 включно ОСОБА_1 з ОСОБА_3 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно платили за комунальні послуги, спільно здійснювали купівлю різних продовольчих та побутових товарів, тобто виконували права та обов`язки подружжя, проживаючи однією сім`єю, як чоловік та жінка.

Факт спільного проживання позивача з ОСОБА_3 за вищевказаною адресою підтверджується актом № 1 від 11.09.2018 за підписом голови ОСББ «Нагірна 19-Т» Шевчук М.М. про осіб, які проживають, але не зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 .

Після розірвання стосунків ОСОБА_1 стало відомо, що під час спільного проживання з ОСОБА_3 останнім придбано ще одну квартиру, а саме квартиру АДРЕСА_2 .

З метою отримання відповідного договору, на підставі якого відповідачем було придбано дане житло, позивачем було направлено відповідний запит приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Родіоновій Н.В., якою у наданні відповідної інформації відмовлено.

ОСОБА_1 не лише вклала свої кошти у придбання квартири АДРЕСА_1 , а й упродовж декількох років ОСОБА_1 здійснювала ведення домашнього господарства, а тому робила свій вклад в обсяг майна, яке набулось за час спільного проживання, а тому з огляду на вимоги ст. 60 СК України усе майно, у тому числі квартира АДРЕСА_3 придбана ОСОБА_3 по АДРЕСА_4 підлягає поділу в загальному порядку.

Тому, на підставі вищезазначеного, позивач була змушена звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 01.09.2021 призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

13.10.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відзив аргументований тим, що позивач стверджує, що з червня 2014 року розпочала проживати у цивільному шлюбі з відповідачем, у зв`язку із чим 20.05.2014 ними за спільні кошти придбано квартиру АДРЕСА_1 . Таке твердження не відповідає дійсності, що підтверджується самим договором купівлі-продажу від 25.05.2014 року, зокрема зі змісту даного договору вбачається. Що ТОВ НВП «Гамма» як продавець передало у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як покупцям по 1/2 частці, а разом цілу квартиру за АДРЕСА_1 . Тобто, із самого початку купівля даної квартири відбувалась виключно з метою вкладення особистих коштів кожного із чітким визначенням їх часток в придбаній квартирі за для уникнення подальшого знецінення грошових коштів кожного у зв`язку із зростанням інфляції у 2014 році.

В подальшому, позивач та відповідач запланували за власні кошти кожного здійснити ремонт після чого продати дану квартиру та отримати із цього прибуток. Отже, придбання даної квартири розцінюється виключно як бізнес проект знайомих та колег по роботі.

Твердження позивача, що до вересня 2018 року разом із відповідачем у вказаній квартирі вели спільне господарство та сплачували комунальні послуги взагалі не заслуговує на увагу, оскільки сам по собі факт, що відповідач є власником 1/2 даної квартири не означає, що позивач та відповідач проживають однією сім`єю та ведуть спільне господарство.

Те, що відповідач є власником 1/2 квартири лише надає йому право володіти, використовувати його частку квартири та зобов`язує сплачувати усі необхідні витрати пов`язані з володінням та використанням 1/2 частки квартири.

Акт № 1 від 11.09.2018 за підписом голови ОСББ «Нагірна 19-Т» про осіб, які проживають, але не зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , підтверджує лише той факт, що співвласники даної квартири її використовують, а не те, що вони проживають у ній однією сім`єю.

Крім того, відповідач до теперішнього часу є власником 1/2 квартири за АДРЕСА_1 .

Позивач та відповідач є колегами по роботі, отже надані позивачкою фотографії, спільна їх присутність на святах не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а сам по собі факт перебування позивачки з відповідачем у квартирі не може свідчити про те, що сторони проживали у період червня 2014 по вересень 2018 року однією сім`єю, оскільки до теперішнього часу вони в рівних частках є співвласниками даної квартири.

У період 2017 - 2018 рр. ОСОБА_3 працював на посаді начальника контрольно-ревізійного відділу ПАТ «Вінницяобленерго», а ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера-ревізора ПАТ «Вінницяобленерго». За цей період часу сторони у складі комісії неодноразово відряджались у інші міста для проведення перевірок.

Аналіз документів, зокрема, посвідчень про відрядження, рахунків-фактур, розрахункових квитанцій свідчить про те, що під час відрядження позивач та відповідач проживали у різних готельних номерах.

В свою чергу, даний факт свідчить лише про те, що позивач та відповідач у період 2017-2018 рр. перебували виключно у робочих стосунках при виконанні своїх робочих обов`язків та відсутність ознак спільного проживання між ними.

З вересня 2017 року ОСОБА_3 почав проживати сумісно з ОСОБА_5 . Зокрема, ОСОБА_3 з 18.09.2017 спільно проживає з ОСОБА_5 та її сином ( ОСОБА_6 ) у квартирі АДРЕСА_5 . Дана обставина підтверджується актом № 219к від 27.10.2020 МКП «УК «Київська»».

У період 2017 - 2018 рр. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 неодноразово брали щорічну відпустку в один і той же самий період часу для спільного відпочинку, що підтверджується довідками начальника відділу кадрів AT «Вінницяобленерго» від 12.10.2021 щодо графіку щорічних відпусток ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Також, факт сумісного відпочинку, проживання ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 та проведення разом часу підтверджують фотографії за період 2017 - 2018 рр.

Водночас, згідно довідки начальника відділу кадрів AT «Вінницяобленерго» від 12.10.2021 щодо графіку щорічних відпусток ОСОБА_1 в порівнянні з графіком щорічних відпусток ОСОБА_3 вбачається, що у період 2017 -2018 рр. вони брали відпустки у різний час, отже планували відпочинок та проводили час окремо, що повністю спростовує твердження позивача про сумісне проживання із відповідачем у визначений період.

Подані позивачем докази не підтверджують вкладення коштів у придбану відповідачем квартиру під АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20.04.2018 року.

З урахуванням вищевикладеного, вважаю що позивач не довела факт спільного проживання з відповідачем у період червня 2014 року по вересень 2018 року, вкладення особистих коштів у придбання майна, тому позовні вимоги про визнання квартири спільним майном, визнання права власності на частину майна задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 11.11.2021 витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Родіонової Наталії Вікторівни належним чином завірену копію договору купівлі-продажу квартири від 20.04.2018 року, а саме квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 11.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач та його представник заперечували щодо задоволення позовних вимог, аргументуючи мотивами, викладеними у відзиві на позовну заяву.

В якості свідків в судовому засіданні було допитано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ОСОБА_11 , яка є дружиною відповідача, зазначила, що зустрічалася з ОСОБА_3 з 2015 року та почала з ним проживати з 2017 року. Такі ж свідчення надали ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .

ОСОБА_8 повідомила суду, що знає відповідача 10 років, а також що сторони проживали разом з 2014 по 2017 рік.

ОСОБА_9 , яка живе по сусідсву зазначила, що кілька разів бачила позивача і відповідача разом, однак чи проживали вони разом і з якого по який час, не може стверджувати.

ОСОБА_10 також не вказала чи проживали сторони разом.

По справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотарусом Вінницького міського нотаріального округу Бортнік Я.А., Товариство з обмеженою відповідальністю-науково-виробниче підприємство «Гамма» передало у власність цілу квартиру, а ОСОБА_3 , ОСОБА_1 прийняли у власність по 1/2 частці, а разом цілу квартиру за АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту № 1 від 11.09.2018, виданого головою правління ОСББ «Нагірна, 19-Т», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не зареєстровані, але проживають за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідно до частин першої, другої статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За змістом частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (частина друга статті 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року по справі № № 570/2132/15-ц.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України у разі якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви № 29381/09 та № 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Як на підтвердження факту проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з червня 2014 року по вересень 2018 року, ОСОБА_1 послалася на договір купівлі продажу від 20.05.2014, акт ОСББ «Нагірна-19Т» від 11.09.2018.

При цьому суд не може погодитись із належністю таких доказів, оскільки відсутні дані, як то акти огляду квартири за вказаний період чи інші докази, ведення сумісного господарства з ОСОБА_3 з червня 2014 року по вересень 2018 року. Щодо договору купівлі продажу від 20.05.2014, то на думку суду, даний договір не може свідчити про факт спільного проживання сторін, оскільки сам по собі факт, що відповідач є власником 1/2 даної квартири не означає, що позивач та відповідач проживають однією сім`єю та ведуть спільне господарство.

Також позивачем на підтвердження факту сумісного проживання надано копії спільних фотографій.

Із копій фотокарток, які надала суду позивач убачається, що відповідач присутній разом із позивачем, переважно на подіях різних святкувань. Частини копій фотокарток взагалі неналежної якості.

Дані фотокартки не можуть свідчити про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

В той же час, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами як факт придбання спірної квартири АДРЕСА_2 , за спільні кошти, так і надання нею будь-яких сум на придбання квартири, а також наявність таких коштів у зазначений період.

З поданих відповідачем доказів вбачається, що у період 2017 - 2018 рр. ОСОБА_3 працював на посаді начальника контрольно-ревізійного відділу ПАТ «Вінницяобленерго», а ОСОБА_1 на посаді провідного бухгалтера-ревізора ПАТ «Вінницяобленерго». За цей період часу сторони у складі комісії неодноразово відряджались у інші міста для проведення перевірок.

Аналіз документів, зокрема, посвідчень про відрядження, рахунків-фактур, розрахункових квитанцій свідчить про те, що під час відрядження позивач та відповідач проживали у різних готельних номерах.

Судом встановлено, що з 18.09.2017 ОСОБА_3 спільно проживає з ОСОБА_5 та її сином ( ОСОБА_6 ) у квартирі АДРЕСА_5 , що підтверджується актом № 219к від 27.10.2020 МКП «УК «Київська»».

У період 2017 - 2018 рр. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 неодноразово брали щорічну відпустку в один і той же самий період часу для спільного відпочинку, що підтверджується довідками начальника відділу кадрів AT «Вінницяобленерго» від 12.10.2021 щодо графіку щорічних відпусток ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Згідно довідки головного лікаря Санаторію «Червона Калина» від 26.10.2020 № 01/14-1021 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували на санаторно-курортному лікуванні 3 17.10.2017 по 23.10.2017 та проживали спільно у 127 номері.

Згідно довідки ФОП « ОСОБА_13 » від 08.10.2021 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 спільно проживали в готельно-ресторанному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в номері 9 категорії «Делюкс» з 23.02.2018 по 27.02.2018.

Також, факт сумісного відпочинку, проживання ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 та проведення разом часу підтверджують фотографії за період 2017 - 2018 рр.

Водночас, згідно довідки начальника відділу кадрів AT «Вінницяобленерго» від 12.10.2021 щодо графіку щорічних відпусток ОСОБА_1 в порівнянні з графіком щорічних відпусток ОСОБА_3 вбачається, що у період 2017 -2018 рр. вони брали відпустки у різний час, отже планували відпочинок та проводили час окремо.

14.11.2021 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: висновками експертів.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконання щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, суд приходить висновку про те, що матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації (укладення) шлюбу з ОСОБА_3 , починаючи з червня 2014 року по вересень 2018 року, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем склалися відносини, що притаманні сім`ї, не доведено наявності усіх наведених вище фактів у їх сукупності, а саме ведення спільного побуту; наявність взаємних права і обов`язків, наявність спільних витрат; спільного бюджету; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги. Отже відсутні підстави для встановлення факту проживання позивача із відповідачем однією сім`єю без реєстрації (укладання) шлюбу.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним повністю відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Оскільки в задоволені позовних вимог позивача про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, то решта позовних вимог позивача не підлягає задоволенню, оскільки є похідними від встановлення факту сумісного проживання.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 21, 36, 74 СК України, с.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на майно відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 17.10.2022.

Суддя О.О. Жмудь