Справа №705/123/22
2/705/1216/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Єщенко О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі судуцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати виконавчий напис від 05.07.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за № 15796, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» заборгованість за кредитним договором № AG4765453 від 26.07.2015 на загальну суму, що підлягає стягненню, 11 845,00 грн, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на його користь судовий збір за позовну заяву 992,40 грн, судовий збір за заяву про забезпечення позову 496,20 грн, витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 2000 грн, а також безпідставно стягнені кошти із заробітної плати в розмірі 2414,86 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що йому з постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.10.2021, яка надійшла на адресу його роботодавця Приватного акціонерного товариства «Уманський завод «Мегометр», виданої приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком Олексієм Степановичем, номер виконавчого провадження 67141497, стало відомо про існування виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, зареєстрованого в реєстрі за № 15796 від 05.07.2021, вчиненого на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Виконавчий напис видано про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № AG4765453 від 26.07.2015, номер кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії L6764685, укладеним із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро». Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.08.2019 по 11.03.2021. Сума заборгованості складає 11195,00 грн, у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 8100,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 3095,00 грн, за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 650,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Вважає виконавчий напис таким, що порушує його права та вчинений з порушенням норм законодавства, будь-яких нотаріально посвідчених кредитних договорів він не підписував. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса № 15796 від 05.07.2021 не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 вище зазначений розділ визнано незаконним та нечинним. Відповідач на його адресу не надсилав письмової вимоги про усунення порушень зобов`язання та жодним чином не повідомляв його про наявність кредитного договору № № AG4765453 від 26.07.2015 та боргу за вказаним кредитним договором, з даним договором він не ознайомлений, даний договір не підписував, у нього відсутній як оригінал договору, так і копія, тому йому не відомі положення договору (умови) щодо нарахування штрафних санкцій, відсотків за користування кредитом та розміри штрафу і пені. Заборгованість не була та не є безспірною, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» не було надано нотаріусу первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його можливого погашення.

Відповідно до довідки ПрАТ «Уманський завод «Мегометр» від 13.12.2021 № 12110 за результатами виконання постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.10.2021 ВП № 67141497 з нього за жовтень утримано 1174,55 грн, за листопад 1240,31 грн. Станом на день подачі позову до суду з його заробітної плати утримано 2414,86 грн. Оскільки в добровільному порядку вказане питання з відповідачем вирішити неможливо, позивач звернувся до суду.

Ухвалою судді від 17.01.2022 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала судді про відкриття провадження у справі від 17.01.2022, а також копія позовної заяви з додатками були направлені за юридичною адресою відповідача та третім особам. Станом на день розгляду справи відповідач відзив або зустрічну позовну заяву не подав, треті особи пояснення щодо позову не подали.

Вказаний позов було забезпечено ухвалою судді від 14.01.2022, а саме зупинено стягнення за виконавчим написом № 15796 від 05.07.2021, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, що відбувається у межах виконавчого провадження № 6714197, до вирішення спору по суті.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі наданих доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі за текстом Порядок).

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі за текстом Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідні зміни до Постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 за № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин належить застосовувати постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, про що зазначив господарський суд апеляційної інстанції у справі № 910/13233/17.

Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Також підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (в редакції, чинній станом на 08.07.2017 дату вчинення спірного виконавчого напису), встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Матеріали справи не містять доказів того, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис на підставі зазначених вище документів.

Окрім того, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що зазначені вище обставини дають підстави для задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню.

Також, у зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачу ОСОБА_1 правничу допомогу надавала адвокат Малькова Яна Борисівна на підставі договору № 277 про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 29.12.2021.

Проте до матеріалів позовної заяви не додано квитанції про оплату позивачем адвокату Мальковій Я.Б. 2000,00 грн за складання позовної заяви.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

Оскільки позивачем документально не підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги в сумі 2000,00 грн, суд вважає, що в задоволенні вимоги про стягнення судових витрат за складання позовної заяви необхідно відмовити.

Щодо повернення позивачу коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає таке.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з частиною 3 статті 1212 ЦК України та положеннями глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 910/3395/19.

Як наслідок визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, перестала існувати правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів, відрахованих із заробітної плати позивача.

Згідно з постановою ВП № 67141497 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. при примусовому виконанні виконавчого напису № 15796, виданого 05.07.2021 приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» заборгованості в розмірі 11 845,00 грн, постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ПрАТ «Уманський завод «Мегометр», здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 13529,5 грн.

Відповідно до довідки ПрАТ «Уманський завод «Мегометр» від 13.12.2021 № 12110 згідно з постановою ВП № 67141497 від 21.10.2021 з ОСОБА_1 стягувати штраф в розмірі 20% з доходу до виплати загальної суми боргу 13529 грн 50 коп. Станом на 01.12.2021 утримано 2414 грн 86 коп.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин статті 1212 ЦК України та вважає обґрунтованими вим оги про стягнення з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 2414 грн 86 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір згідно зі статтею 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 05 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за № за № 15796, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» заборгованості за кредитним договором № AG4765453 від 26.07.2015 на загальну суму, що підлягає стягненню 11 845,00 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 2414 (дві тисячі чотириста чотирнадцять) грн 86 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дінеро» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість ) гривень 20 копійок.

У задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро»; 03035, м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3 а, .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович; 02068, м. Київ, пр-т Петра Григоренка, 15.

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович; 18000, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 31.

Суддя О.І.Єщенко