Провадження № 2-др/161/71/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2022 року
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 3 жовтня 2022 року постановлено позов задовольнити; припинити право власності ОСОБА_1 на 19/100 частки квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі вартості припиненої частки у сумі 186 865,00 грн.

31 жовтня 2022 року представником позивача подано клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо витрат по оплаті судового збору у розмірі 1 868,65 грн., витрат по оплаті судової будівельно технічної експертизи у розмірі 2 800,00 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23 580,00 грн. при цьому, вказав, що всі докази на підтвердження вказаних витрат знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд не вважає за необхідне проводити судове засідання для розгляду питання про ухвалення додаткового судового рішення, оскільки у позовній заяві був наведений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, в тому числі на професійну правничу допомогу. Представник відповідача брав участь у судових засіданнях та не скористався своїм правом, передбаченим ч.5 ст.137 ЦПК України, заявити клопотання про зменшення цих витрат.

Дослідивши необхідні письмові докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Згідно з ч. 1, п. п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.

Визначаючи розмір таких витрат суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

У попередньому (орієнтовному) розрахунку наведеному у позовній заяві позивач вказала витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

У заяві про збільшення розміру позовних вимог та клопотанні про ухвалення додаткового рішення представник позивача Велимчаниця І.І. фактично просить суд стягнути витрати на послуги адвоката у розмірі 23 580,00 грн., але всупереч положенню ч.4 ст.141 ЦПК України, не наводить обґрунтування, що не міг/не могла передбачити такі збільшені витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Тому в частині такого перевищення, суд відмовляє у стягненні судових витрат, та стягує лише 10 000,00 грн. на відшкодування професійної правничої допомоги.

Розмір цих витрат підтверджується доданими позивачем доказами, а саме - договорами про надання правничої допомоги від 22.06.2022, 16.03.2018 року з додатковою угодою до останнього, попереднім розрахунком витрат у розмірі 20 000,00 грн., калькуляцією вартості послуг, актом приймання-передачі виконаних робіт від 28.09.2022 (а.с. 96-97, 111-117)

Крім того, суд зауважує, що у пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382 цс 19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723 св 20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582 св 20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783 св 21), від 13 червня 2022 року у справі №456/7206/18 (провадження 61-5547 св 21).

Застосовуючи вищенаведені правові позиції Верховного Суду суд ще раз підкреслює, що клопотань про зменшення судових витрат, в порядку ч.5 ст.137 ЦПК України, відповідач суду не надав, хоча був ознайомлений з їх попереднім розміром, отримавши примірник позовної заяви та заяву про збільшення розміру позовних вимог, а тому суд стягує їх у повному розмірі, в межах попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат.

Підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Таким чином, з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, участь адвоката у справі, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, а також відповідає характеру спору, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, у сумі 10 000,00 грн.

Крім того, з врахуванням ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 868,65 грн. (квитанції про сплату судового збору у розмірі 1 365,00 грн. від 04.08.2020 та у розмірі 503,65 грн. від 12.09.2022, а.с. 1, 105) та витрати понесені на оплату судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 2 800,00 грн. (квитанція на суму 2 800,00 грн. від 04.02.2022, отримувач ТОВ «Волинь-експерт», а.с. 118).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.141, 270, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Велимчаниці І.І. про ухвалення додаткового рішення у справі №161/12358/20 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, а саме: витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., сплачений судовий збір у розмірі 1 868 (одна тисяча вісімсот шістдесят вісім) грн. 65 коп., витрати, пов`язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп.

В решті задоволенні заяви відмовити.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк