Справа №375/92/22
Провадження №2/375/290/22
У Х В А Л А

про задоволення заяви про самовідвід

26 жовтня 2022 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Чорненької О.І.,

при секретарі судового засідання Киричок В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, в залі суду в смт Рокитне, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, матеріали цивільної справи за позовом заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури Маційчука Олександра Анатолійовича, в інтересах держави в особі: Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рокитнянського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури, в якій він звертається в інтересах держави в особі: Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 27.05.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 14 годину 30 хвилин 25.07.2022.

У зв`язку з неявкою сторін, підготовчий розгляд справи було відкладено на 13 годину 24 жовтня 2022 року.

Однак, до початку підготовчого засідання суддею подана заява про самовідвід з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, оскільки обставиною, яка унеможливлює її участь у розгляді даної цивільної справи як головуючого судді є те, що вона як головуючий суддя здійснювала судовий розгляд кримінального провадження № 0000088 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, а саме: у видачі завідомо неправдивого офіційного документа - рішення Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області №654-35-VIІ від 11.09.2020 "Про укладення договору оренди землі з ОСОБА_1 ".

Однією із заявлених позовних вимог у цивільній справі є визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень здійснених на підставі рішення Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області №654-35-VIІ від 11.09.2020.

Отже, при розгляді кримінальної справи у судді сформувалось внутрішнє переконання щодо обставин справи, в тому числі обставин винесення рішення Ольшаницької сільської ради Рокитнянського району Київської області №654-35-VIІ від 11.09.2020 "Про укладення договору оренди землі з ОСОБА_1 ", що ставить під сумнів об`єктивність та неупередженість судді під час судового розгляду даної цивільної справи.

У частині 1 статті 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушення, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад, умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності, оскільки важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду.

Пунктом 2.5 "Бангалорських принципів поведінки судді" зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли би виникнути сумніви у неупередженості судді.

Аналогічний принцип відображено в частині 1 статті 15 Кодексу суддівської етики.

Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справах "П`єрсак проти Бельгії" від 1.10.1982 р.; "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984р).

Об`єктивний критерій безсторонності полягає в тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність судді.

Суб`єктивний критерій безсторонності полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У свою чергу, поняття "обставини, які викликають сумнів у його неупередженості" є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

За загальним правилом існує презумпція особистої безсторонності доти, доки не доведено інше. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Зокрема, у справах "Гаусшильдт проти Королівства Данії" та "Мироненко і Мартиненко проти України" зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття у справі "Гаусшильдт проти Королівства Данії" вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, його прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України"). Зазначену позицію Європейського суду з прав людини підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Крім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії").

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру").

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства"). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії").

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях "Делкурт проти Бельгії", "Пєрсак проти Бельгії" і "Де Куббер проти Бельгії", що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Зазначена правова практика Європейського суду застосовувалася Верховним Судом у справі № 277/599/15-к (постанова 17 вересня 2019 року).

В рішенні ЄСПЛ "Стойменович та Мілошевич проти Північної Македонії" (№ 59842/14 від 25.06.2021) Суд зазначив, що оскільки суддя вже сформувала свою думку при розгляді кримінальної справи, тому склад суду при розгляді цивільної справи не відповідав міжнародному стандарту об`єктивності.

Європейський суд з прав людини також зазначав, що проблема може виникнути, якщо суддя приймає участь у двох провадженнях, що стосуються одних фактів (Indra v.Slovakia (Iндра проти Словакії), п.п.51-53).

Кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micallef v.Malta (Мікаллефф проти Мальті) п.98).

Слід звернути увагу на те, що в Рекомендаціях Комітета Міністрів Ради Європи від 17 листопада 2010 року (CM/Rec(2010)12) у пункті 11 щодо зовнішньої незалежності суддів зазначено, що зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом.

Отже, оскільки суддя вже сформував свою думку щодо обставин при розгляді кримінальної справи, які є предметом дослідження в цивільний справі, тому участь того ж самого судді при розгляді цивільної справи не буде відповідати міжнародному стандарту об`єктивності.

Згідно з вимогами частини 1 статті 39 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Положеннями частини 1 статті 40 ЦПК України визначено, що питання про самовідвід може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 9 статті 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

З урахуванням обґрунтованості заяви судді Чорненької О.І. про самовідвід з підстав, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, з метою виключення будь-яких обґрунтованих сумнів у безсторонності суду, приходжу до висновку, що заява про самовідвід підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 20 ч. 7, 116 ч. 4 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.2 ч.1 ст. 31, ч.4 ст. 31, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, ст.ст. 39-41, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву про самовідвід судді Чорненької Олени Іванівни - задовольнити.

Передати цивільну справу за позовом заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури Маційчука Олександра Анатолійовича, в інтересах держави в особі: Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до канцелярії Рокитнянського районного суду Київської області для повторного автоматизованого розподілу справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повне найменування сторін

позивач: Заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської обласної прокуратури Маційчук Олександр Анатолійович, , , місце знаходження за адресою: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Шолом-Алейхема, 38а, електронна поштаІНФОРМАЦІЯ_2в інтересах держави в особі:

Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, ЄДРПУО 04358997, юридична адреса: 09601, Київська область, Білоцерківський район, смт Рокитне, вул. Незалежності, 2, електронна адреса: ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуюча суддя Олена ЧОРНЕНЬКА