Ухвала

26 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 161/9587/21

провадження № 61-9522ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Діброва», Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради, третя особа - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кушнір Світлана Євгенівна, про встановлення юридичного факту набуття членства у садівничому товаристві та відсутності факту вибуття з членства, визнання незаконним переоформлення права на земельну ділянку в садівничому товаристві, визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради від 21 жовтня 2015 року № 40/8, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради від 31 травня 2018 року № 20, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на дачний будинок,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Діброва» (далі - СТ «Діброва»), Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради (далі - КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради), третя особа - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Кушнір С. Є., про встановлення юридичного факту набуття членства у садівничому товаристві та відсутності факту вибуття з членства, визнання незаконним переоформлення права на земельну ділянку в садівничому товаристві, визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради від 21 жовтня 2015 року № 40/8, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради від 31 травня 2018 року № 20, визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на дачний будинок відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2022 року в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області від 31 травня 2018 року № 20, визнання незаконним та скасування державної реєстрації права власності на садовий будинок скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення.,

Визнано незаконним та скасовано рішення Лищенської сільської ради Луцького району Волинської області від 31 травня 2018 року № 20 «Про переведення дачного (садового) будинку в житловий, що в с. Лище, СТ «Діброва», гр. ОСОБА_3 ».

Визнано незаконним та скасовано запис про державну реєстрацію права власності на садовий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , здійснений 19 квітня 2018 року державним реєстратором КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» Волинської обласної ради, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 228, номер запису про право власності 25836497.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У вересні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Як підставу касаційного оскарження ОСОБА_1 вказує пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, проте посилаючись на вказану підставу, заявник не зазначаєщодо якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки викладаючи вимогу про скасування постанови Волинського апеляційного суду від 31 серпня 2022 року в частині незадоволених позовних вимог, ОСОБА_1 не зазначає чи оскаржується ним рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2022 року, що не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

За приписами статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;

6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Отже, ОСОБА_1 необхідно надати до суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, із обов`язковим зазначенням у ній: судових рішень, що оскаржуються заявником та чітко викладених вимог касаційної скарги, які узгоджуються із повноваженнями суду касаційної інстанції, визначених статтею 409 ЦПК України; підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбачених (передбаченої) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); надати копії касаційної скарги з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2022 року та постанову Волинського апеляційного суду від 31 серпня 2022 рокузалишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвалипротягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець