Справа № 202/168/17
Провадження № 2/202/846/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

18 жовтня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_6 , про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_6 , про визнання права власності.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 просила суд застосувати до позивача заходи процесуального примусу у зв`язку зі зловживанням нею процесуальними правами, а саме затягуванням судового процесу. Вказала, що в даній справі позивач неодноразово оскаржувала ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2017 року про відкриття провадження у справі, за якими вже прийняті судові рішення судом апеляційної інстанції, такі її дії носять систематичний характер, внаслідок чого суд позбавлений можливості розглянути справу по суті у розумний строк, можна вважати такі дії позивача ОСОБА_2 , як такі, що вчиняються з метою перешкоджання судочинству. Просила суд постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з ОСОБА_2 штрафу за зловживання процесуальними правами під час розгляду справи.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Заяв та клопотань до суду не надійшло.

Суд, заслухавши відповідача, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення коштів та визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_6 , про визнання права власності, третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та стягнення коштів.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2021 року позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення коштів та визнання права власності - залишена без розгляду; зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_6 , про визнання права власності - залишена без розгляду; позовна заява третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним та стягнення коштів - залишена без розгляду. Підставою для залишення без розгляду позовних позивача за основним позовом ОСОБА_3 , позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 та третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_7 була неодноразова неявка як позивачів та і представників позивачів в судові засідання.

Не погодившись з такою ухвалою, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2021 року скасувати та направити справу до того ж суду для продовження розгляду.

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2021 року в частині залишення без розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_6 , про визнання права власності скасована та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. В іншій частині ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2021 року залишена без змін.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.12.2021 року цивільна справа передана судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 06 грудня 2021 року прийнято до провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_6 , про визнання права власностіта призначено до розгляду порядку загального позовного провадження. Однак в призначені підготовчі судові засідання на 13.01.2022 року, 14.02.2022 року, 21.03.2022 року, 21.04.2022 року, 25.05.2022 року, 29.06.2022 року, 29.07.2022 року, 16.09.2022 року, 18.10.2022 року позивач не з`явилася. Заяв та клопотань до суду не надійшло.

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 тричі оскаржувалася ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2017 року про відкриття провадження у справі, а саме 28.05.2019 року, 07.11.2019 року та 26.02.2020 року.

Частиною 3 статті 43 ЦПК України передбачено перелік обов`язків учасників справи, до яких зокрема віднесено наступне: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч.3 ст.43 ЦПК України у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Відповідно до ч.4 ст.44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.144 ЦПК України заходом процесуального примусу є штраф.

Згідно з п.2 ч.1 ст.148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік», з 1 січня 2022 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2481 гривні.

Виходячи з викладеного, встановлено наявність зловживання позивачем ОСОБА_2 своїми процесуальними правами, так позивачка не добросовісно користується процесуальними правами та затягує розгляд справи, а суд тому доходить висновку, про задоволення клопотання та вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_2 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2481 грн.

Частиною 5 статті 148 ЦПК України передбачено, що ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Виходячи із вищевикладеного, суд доходить до переконання, що з метою запобіганню створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства, на підставі ч.1 ст.148 ЦПК України, до ОСОБА_2 необхідно застосувати захід процесуального примусу у виді штрафу в сумі одного розміру прожиткового мінімуму, що становить 2481 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.43, 44, 84, 143, 144, 148 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Застосувати до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Стягнути в дохід Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, , рахунок отримувача UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 21081100) з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) штраф за невиконання процесуальних обов`язків в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Роз`яснити особам, яких стосується виконання ухвали, що застосування заходів процесуального примусу не звільняє їх від виконання обов`язків, встановлених ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання протягом 3 (трьох) місяців з дня постановлення ухвали.

Суддя Л.П. Слюсар