Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/60/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.10.2022смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Кривенко О.В.,

за участю секретаря: Маташнюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного підприємства Веселий Роздол про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою, повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Доманівського районного суду Миколаївської області з позовом до приватного підприємства Веселий Роздол про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою, повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації договору оренди .

В обґрунтування позову вказала, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_2 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 7,12 га (кадастровий номер :02:000:0093), що розташована в межах території Володимирської сільської ради Доманівського району Миколаївської області.

Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 вищевказану земельну ділянку площею 7,12 га, кадастровий номер :02:000:0093, розташовану в межах території Володимирської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за заповітом від 07.05.2009 р. успадкувала ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.12.2010 р. було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку згідно якого ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 7,12 га кадастровий номер :02:000:0093, що розташована в межах території Володимирівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області.

06.09.2007 р. між ОСОБА_2 та ПП «Веселий Роздол» було укладено Договір № 69 оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 10 років, який було зареєстровано у Доманівському відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 12.05.2008 р. за № 44.

Під час судового розгляду цивільної справи №475/317/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства Веселий Роздол про визнання договору оренди землі недійсним та зобов`язання повернути земельну ділянку було проведено посмертну судово - почеркознавчу експертизу, відповідно до висновку якої підпис від імені померлої ОСОБА_2 у графі Орендодавець в договорі оренди землі №69 від 06.09.2007 р. укладеного між ОСОБА_2 та ПП Веселий Роздол та графі Орендодавець в акті прийому-передачі земельної ділянки, виконано не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 06.10.2021 року, яке 14.12.2021 року набрало сили, у справі №475/317/20 позивачу ОСОБА_1 було відмовлено, проте встановлено, що договір оренди землі №69 від 06.09.2007 року між ОСОБА_2 та ПП Веселий Роздол є неукладеним.

У зв`язку з тим, що договір оренди землі №69 від 06.09.2007 р. між ОСОБА_2 та ПП Веселий Роздол є неукладеним, не створює жодних юридичних наслідків і не є таким, що регулює спірні правовідносини, то і похідна від нього додаткова угода від 04.07.2016 року між ОСОБА_1 та ПП Веселий Роздол не є самостійним договором і не є такою, що регулює спірні правовідносини, а отже, і не створює жодних юридичних наслідків, в зв`язку з чим державна реєстрація догворів є незаконною і підлягає скасуванню.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні належній їй майном, а саме: земельної ділянки площею 7,1154 га (кадастровий номер :02:000:0093), розташованої в межах території Володимирської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, шляхом зобов`язання відповідача ПП Веселий Роздол повернути дану земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію.

Ухвалою суду від 24.01.2022 р. відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання .

23.05.2022 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду.

В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд про їх задоволення.

Представник відповідача позов в підготовче та в судові засідання не з`явився, направляв клопотання про відкладення розгляду справи. В судове засідання 19.10.2022 року представник не з`явився, належно повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань не надіслав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки площею 7,1152 га кадастровий номер :02:000:0093, що розташована в межах території Володимирівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №639911.

04.07.2016 між ОСОБА_1 та ПП Веселий Роздол в особі ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 12.05.2008 року, зареєстровану у відділі економічного розвитку і торгівлі Доманівської районної державної адміністрації 05.07.2016 р. за №15285085.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 06.10.2021 р., яка залишена в силі постановою Миколаївського апеляційного суду від 14.12.2021 р. у справі №475/317/20 за позовом ОСОБА_1 до ПП «Веселий Роздол» про визнання договору оренди землі та додаткової угоди недійсним та застосування наслідків недійсності правочину встановлено, що згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №21-136, виконаної експертами Миколаївського відділення Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 29.04.2021 року, згідно висновку якого підпис від імені померлої ОСОБА_2 у графі Орендодавець у договорі оренди землі №69 від 06.09.2007 р., укладеного між ОСОБА_2 та ПП Веселий Роздол та графі Орендодавець в акті прийому-передачі земельної ділянки, виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факти, встановлені вищевказаними судовими рішеннями, зокрема, те, що спірний договір земельної ділянки ОСОБА_2 не підписувала мають вже доведений характер і не підлягають доказуванню позивачем у справі.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Виходячи із змісту вимог ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При вирішенні даного цивільного позову суд керувався висновком Великої Палати Верховного Суду України в справі № 145/2047/16-ц від 16 червня 2020 року.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована нанабуття, змінуабо припинення цивільних правта обов`язків. Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторінвзяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад,від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети;породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасникаправочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієїстаттівизначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди(частина першастатті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 46, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок, що узгоджується із висновками викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Висновком експерта №21-136 від 29.04.2021 встановлено, що підпис від імені померлої ОСОБА_2 у графі Орендодавець у договорі оренди землі №69 від 06.09.2007 р., укладеного між ОСОБА_2 та ПП Веселий Роздол та графі Орендодавець в акті прийому-передачі земельної ділянки, виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою, а тому такий правочин слід вважати не вчиненим.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновків, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод шляхом повернення земельної ділянки з незаконного користування ПП «Веселий Роздол» підлягають задоволенню, оскільки спірний договір оренди земельної ділянки є неукладеним.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди на підставі неукладеного договору та додаткової угоди на земельну ділянку не відповідає вимогам закону, порушує права та законні інтереси позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, а тому суд вважає, що ця позовна вимога є також обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому підлягає скасуванню державна реєстрація шляхом скасування відповідного запису про державну реєстрацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ПП «Веселий Роздол» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 870,60 грн. (майнового характер 1 878,20 грн. + немайнового 992,40 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 7,1152 га кадастровий номер :02:000:0093, що розташована в межах території Володимирівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, шляхом зобов`язання Приватного підприємства «Веселий Роздол» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 7,1152 га кадастровий номер :02:000:0093, що розташована в межах території Володимирівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області

Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі № 69 від 06.09.2007 року між ОСОБА_2 та ПП 'Веселий Роздол', зареєстрованого у Доманівському відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 12.05.2008 р. за № 44 та додаткової угоди від 04.07.2016 року між ОСОБА_1 та ПП 'Веселий Роздол', зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.07.2016 року за № 30354740.

Стягнути з Приватного підприємства «Веселий Роздол» (, смт Доманівка, вул. Пастера, буд. 33 Миколаївської області) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 сплачений суду судовий збір у розмірі 2 870 (дві тисячі вісімсот сімдесят) гривень 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 28.10.2022 року

Суддя : О. В. Кривенко