Справа № 758/6069/22
2-о/729/29/22 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2022 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області

у складі: судді Бойко В.І. ,

при секретарі Малюшицькій Я.В. ,

за участю заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці адвоката Філатової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бобровиця цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Київський державний нотаріальний архів , про встановлення юридичного факту належності на праві власності квартири,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить встановити факт належності їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , відповідно до укладеного договору дарування квартири посвідченого державним нотаріусом Четвертої Київської нотаріальної контори Горшковою О.Ф., 19 грудня 1996 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-2234, та на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації житла Київських теплових мереж 13 червня 1996 року, за р.н. 209, та зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації 25 червня 1996 року за р.н. 6452.

В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначила, що 19 грудня 1996 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та нею укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації житла Київських теплових мереж 13 червня 1996 року, за р.н. 209, та зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації 25 червня 1996 року за р.н. 6452.

Але, державний нотаріус Четвертої Київської нотаріальної контори Горшкова О.Ф. 19 грудня 1996 року при посвідченні договору дарування квартири АДРЕСА_1 допустила помилку, зазначивши предметом дарування квартиру АДРЕСА_1 .

Дане помилка порушує її права , як власника нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 6.12 Правил ведення нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року за № 3253/5, посвідчувальний напис повинен бути написаний зрозуміло, чітко, грамотно, без підчисток. Дописки чи виправлення, зроблені у тексті посвідчувального напису, застерігаються нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису і скріплюються його підписом і печаткою із зазначенням дати.

Станом на 22 жовтня 2021 року Четверта Київська державна нотаріальна контора ліквідована і в порядку, встановленому чинним законодавством України, передала документи до Київського державного нотаріального архіву.

У зв`язку з цим, 13 вересня 2021 року нею направлено запит до Київського державного нотаріального архіву з проханням внести виправлення помилки в договорі дарування від 19 грудня 1996 року посвідченого державним нотаріусом Чертвертої Київської державної нотаріальної контори Горшковою О.Ф., зареєстрований в реєстрі № 2-2234, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджує факт дарування квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації житла Київських теплових мереж 13 червня 1996 року, за р.н. 209, та зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації 25 червня 1996 року за р.н. 6452.

21 жовтня 2021 року від Київського державного нотаріального архіву надійшла архівна довідка за вих № 3828/01-1721.10.2021 від 13.09.2021 року, відповідно до якої, їй повідомлено, що відчужувана квартира відповідно до договору дарування квартири, посвідченого Четвертою Київською державною нотаріальною конторою від 19.12.1996 року за реєстровим № 2-2234, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, відповідно до технічного паспорту на квартиру, вищезазначена квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 6.12 Правил ведення нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року за № 3253/5, посвідчувальний напис повинен бути написаний зрозуміло, чітко, грамотно, без підчисток. Дописки чи виправлення, зроблені у тексті посвідчувального напису, застерігаються нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису і скріплюються його підписом і печаткою із зазначенням дати.

А отже, до компетенції Київського державного нотаріального архіву не входить виправлення помилки допущених нотаріусами при вчиненні виконавчих нотаріальних дій. У зв`язку із вищевикладеним, для вирішення даного питання їй запропонували звернутися із відповідною заявою до суду.

У вересні 2021 року вона зверталась до ЦНАП Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із бажанням зареєструватися у власній квартирі АДРЕСА_2 , але отримала відмову у зв`язку з тим, що адреса у договорі дарування відрізняється від адреси зазначеній у технічному паспорті.

А отже, станом на 25 жовтня 2021 року вона фактично позбавлена можливості виправити помилку допущену нотаріусом Четвертої Київської нотаріальної контори Горшковою О.Ф. 19 грудня 1996 року при посвідченні договору дарування квартири АДРЕСА_2 та підтвердити своє право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Встановлення факту належності їй на праві власності на квартиру АДРЕСА_1 необхідно для можливості в подальшому вчиняти дії щодо розпорядження свого майна.

У судовому засіданні заявниця та її представник підтримали вимоги викладені в заяві та просили їх задовольнити.

Заінтересована особа Київський державний нотаріальний архів належним чином повідомлений про розгляд справи .

Суд, вислухавши заявницю та її представника, дослідивши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 6 Розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950, ратифікована в Україні Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судом встановлено, що 19 грудня 1996 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації житла Київських теплових мереж 13 червня 1996 року, за р.н. 209, та зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації 25 червня 1996 року за р.н. 6452.

Водночас, як вбачається з технічного паспорту на квартиру, довідки Київського МБТІ та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , квартира АДРЕСА_1 і належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Таким чином при оформленні договору дарування нотаріусом була допущена помилка і в ньому зазначена квартира АДРЕСА_3 , що перешкоджає заявниці здійснити реєстрацію в квартирі , оскільки адреса у договорі дарування відрізняється від адреси зазначеній у технічному паспорті права власності на набуте нею нерухоме майно.

Виправлення помилки у договорі дарування квартири для заявниці є неможливим в силу того, що на теперішній час державна нотаріальна контора ліквідована і документи передані до Київського державного нотаріального архіву.

Згідно відповіді Київського державного нотаріального архіву до їх компетенції не входить виправлення помилки допущених нотаріусами при вчиненні виконавчих нотаріальних дій та заявниці запропоновано звернутися із відповідною заявою до суду.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Юридичні факти це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Відповідно до листа ВСУ від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

На день звернення з цією заявою Київський державний нотаріальний архів не має можливості внести до договору дарування відповідні виправлення допущені нотаріусами при вчиненні виконавчих нотаріальних дій , а сама четверта Київська державна нотаріальна контора ліквідована.

Від встановлення факту належності заявниці на праві приватної власності квартири саме по АДРЕСА_3 залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, а саме права власності на нерухоме майно та заявниця не має іншої можливості у інший спосіб встановити факт належності їй квартири Встановлення даного факту має юридичне значення і не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявник заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно заінтересованої особи по можливим незаконним (з точки зору вказаної особи) діям відносно нього, предмета спору, а заінтересована особа цього не довела, можливе твердження вказаної особи про наявність будь-яких інших зобов`язань або неправомірності стосовно нього є припущенням.

За таких обставин суд доходить висновку, що наявні у справі докази підтверджують факт помилки у договорі дарування від 19 грудня 1996 року, зареєстрованому за № 2-2234 в частині розташування квартири, оскільки нотаріусом помилково вказана АДРЕСА_3 .

Отже обставини заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду та заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 55,124,129 Конституції України, ст. ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Київський державний нотаріальний архів, про встановлення юридичного факту належності на праві власності квартири задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , відповідно до укладеного договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Київської нотаріальної контори Горшковою О.Ф., 19 грудня 1996 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-2234, та на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації житла Київських теплових мереж 13 червня 1996 року, за р.н. 209, та зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації 25 червня 1996 року за р.н. 6452.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя