ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 630/267/22 Головуючий суддя І інстанції Малихін О.О.
Провадження № 22-ц/818/3558/22 Суддя доповідач Яцина В.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Валки.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Юшко Тетяни Григорівни на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 09 серпня 2022 року, постановлену у складі судді Малихіна О.О., по цивільній справі за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Юшко Тетяни Григорівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 09 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні представника ОСОБА_1 адвоката Юшко Т.Г. про забезпечення позову по цивільній справі № 630/267/22.

В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Юшко Т.Г. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування скарги адвокат зазначила, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки вимоги в заяви про забезпечення позову є співмірними заявленим позивачем вимогами.

Вказала, що суд при розгляді заяви про забезпечення позову проявив надмірний правовий формалізмом, не встановив дійсні обставини справи, та зробив висновок який їм не відповідає.

Послалась на те, що на цей час відповідач порушила право позивача на вільне володіння, користування та в подальшому розпорядження спільним майном, яке є предметом спору, відкривши 05.08.2022 дитяче кафе у спірному приміщенні другого поверху в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та незаконно заволоділа всім майном яким було облаштовано 2-ий поверх, та яке належало ОСОБА_1 , що підтверджується фото та відеозаписами приміщення і майна, яке перебувало у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (піцерія), документами розрахунковими та відеозаписами відкриття ОСОБА_2 відповідачкою по справі, реклами в соціальних мережах та іншого, дитячого кафе 2-му поверху з використанням саме того майна, яке належить ОСОБА_1 , та зберігається у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Вважає, що при вирішенні спору про поділ спільного майна подружжя і прийняття судового рішення по справі щодо поділу спільного майна подружжя, воно не буде породжувати право власності, а лише підтвердить наявне право власності ОСОБА_1 набуте раніше на законних підставах, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється.

Учасники справи не скористались правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду судового рішення відповідно до норми частини третьої статті 360 ЦПК України.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Представник апелянта - адвокат Юшко Т.Г. просила розглянути апеляційну скаргу за її відсутності.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Дем`яненко О.С. просила відкласти розгляд скарги з посиланням на те, що вона не отримала копію апеляційної скарги і тому не мала можливості подати відзив на скаргу. Колегія не вбачає законних підстав для задоволення клопотання, з огляду на наступне. Копія ухвали про відкриття та копія апеляційної скарги надсилались на її електронну адресу, яку вона повідомила суду, 19.09.2022, вих № ЕП-1527/22-Вих. Згідно ордеру адвокат Дем`яненко О.О. уклала договір на представництво інтересів ОСОБА_2 12.09.2022 (а.с. 70). Сторони належним чином повідомлялись про судове засідання 19.10.2022, про що ОСОБА_2 була особисто повідомлена 13.10.2022 (а.с. 56). З огляду на те, що сторона відповідача не з`явилась у судове засідання 19.10.2022 і про причини своєї нявки суд апеляційної інстанції не повідомила, на сторону покладено обов`язок забезпечення участі свого представника у судовому засіданні у підготовленому стані для розгляду справи, колегія суддів розцінює таку процесуальну поведінку сторони відповідача, як зловживання процесуальним правом, спрямованим на безпідставне затягування апеляційного розгляду скарги, що відповідно до ст. 44 ЦПК України є неприпустимим.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про судове засідання, що відповідно до ст.ст. 131, 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Представник позивача ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила:

1)Зобов`язати ОСОБА_2 звільнити приміщення 2-го поверху, загальною площею 145,50 кв.м, торгівельно-офісного центру літ. «А-2», загальною площею 296, кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , на земельній ділянці: :26:032:0262, площею 0,0228 га, від дитячого кафе, яке у спірному приміщенні розмістила ОСОБА_2 ;

2)Заборонити ОСОБА_2 використовувати всі речі побутової техніки, меблів, посуду, грального дитячого майданчику, та будь-яких речей, які використовував у своїй підприємницькій діяльності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як приватний підприємець в спірному приміщенні 2-го поверху загальною площею 145,50 кв.м в торгівельно-офісному центрі літ. «А-2», загальною площею 296,20 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , на земельній ділянці: :26:032:0262, площею 0,0228 га, та заборонити ОСОБА_2 здійснювати будь-яку діяльність, пов`язану з роботою кафе, ресторану, піцерії тощо за вищевказаною адресою;

3)Заборонити ОСОБА_2 передавати або здавати в користування, оренду, суборенду, експлуатацію, позичку та пов`язані з цим будь-які дії, а також знецінювати, знищувати, руйнувати проводити переобладнання приміщення 2-го поверху загальною площею 145,50 кв.м торгівельно-офісного центру літ. «А-2», загальною площею 296,20 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , на земельній ділянці: :26:032:0262, площею 0,0228 га;

4)Заборонити ОСОБА_2 експлуатувати, вивозити, відчужувати, міняти речі, здавати їх в оренду, знищувати речі, а саме: наружна реклама, папка для меню «Кайман», кліше з логотипом замовника, холодильні ларі, холодильник, печі для приготування їжі, електрична фритюрниця, фритюрниця подвійна, акустична система «Bosh», каво машина, соковижималка, меблі для кафе, апарат для виготовлення попкорну, бойлер для води, мікрохвильова піч, посуд для кухні, гастроємкость без ручки та кришка до неї, тістоміс, мілкошейк, витяжка, «Пицца печь», піддон для випічки піци, термосумка для піци зелена, ваги, блендер стаціонарний, дитячий ігровий майданчик, гірки жовта та зелена, татамі жовто-салатовий, татамі жовто-помаранчевий, гойдалка «Пальма-6» зелено-жовта, відеокамери, та інше майно, яке перебуває у кафе (піцерії), що знаходиться на 2-му поверху в торговельно-офісному центрі літ. «А-2» загальною площею 296,20 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , на земельній ділянці: :26:032:0262, площею 0,0228 га, які перебували в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 »(піцерія), та заборонити ними користуватися, і які належать ОСОБА_1 , погіршувати стан речей та ремонту, робити переобладнання приміщення щодо нерухомого майна, та вчиняти дії щодо майна, яке знаходиться у спірному приміщенні на 2-му поверсі;

5)Зобов`язати ОСОБА_2 у зв`язку з виникненням спору із сімейних правовідносин про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частку у майні, вчинити дії, якими привести приміщення у первісний стан, який існував до того, як вони родиною виїхали до Швейцарії, відновити замки, та відновити доступ до відеокамер ОСОБА_4 .

В якості обґрунтування поданої заяви представник позивача ОСОБА_3 вказала, що нею в інтересах позивача ОСОБА_1 до Люботинського міського суду Харківської області був поданий позов про поділ спільного майна подружжя, яким є торгівельно-офісний центр літ. «А-2», загальною площею 296,20 кв.м, який розташований на земельній ділянці: :26:032:0262, площею 0,0228 га, за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . Цю будівлю було побудовано подружжям в період шлюбу з метою здійснення підприємницької діяльності. По завершенню будівництва будівлю торгівельно-офісного центру було зареєстроване на праві власності в цілому на ім`я ОСОБА_2 . За взаємною згодою подружжя на першому поверсі торгівельно-офісного центру веденням підприємницької діяльності займалась ОСОБА_2 , вона організувала там магазин одягу, а на другому поверсі ОСОБА_1 відкрив кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (піцерію). Незважаючи на рівність прав кожного з подружжя на володіння торгівельно-офісним центром, відповідач ОСОБА_2 самовільно зайняла другий поверх будівлі, змінила замки, припинила доступ позивача до відеокамер та привласнила кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (піцерію) з обладнанням, яке використовував позивач у своїй підприємницькій діяльності. Зі змісту розмов і з ОСОБА_2 , яка почала вимагати від ОСОБА_1 відмовитися від свого права на частину торгівельно-офісну центру, позивач припускає, що ОСОБА_2 має намір проводити свою підприємницьку діяльність в приміщення його кафе. Його припущення підтвердились, коли ОСОБА_2 у соціальних мережах презентувала відкриття на 2-му поверсі торгівельно-офісного центру за адресою: АДРЕСА_3 / АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 , дитячого кафе. Такі дії відповідача порушують законні права та інтереси позивача і можуть призвести до завдання позивачу матеріальних збитків, а тим більше можуть зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду у випадку визнання за повивачем права власності на 1/2 частину спірного торгівельно-офісного центру.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що представник позивача ОСОБА_3 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою, в якій заявлені вимоги про здійснення поділу спільного сумісного майна подружжя, а саме: торгівельно-офісного центру літ. «А-2», загальною площею 296,20 кв.м, двоповерховий, загальна площа 1-го поверху 150,70 кв.м, загальна площу 2-го поверху 145,50 кв.м, прибудова літ. «А1-1», ґанок «а», пандус «аі», сходи «а2», який розташований на земельній ділянці: :26:032:0262, площею 0,0228 га, за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; та визнання за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку вказаного торгівельно-офісного центру. Вимоги щодо поділу іншого рухомого майна, набутого в період шлюбу, позивачем не заявлено.

Суд не вбачав підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки наведені представником позивача обставини в якості обґрунтування необхідності забезпечення позову не свідчать про виникнення обставин, які б вказували на неможливість чи виникнення в майбутньому істотних ускладнень у виконанні рішення суду про визнання за позивачем права власності на частину торгівельно-офісного центру. Уразі задоволення позову на користь позивача, виконання рішення про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна може бути проведено будь-яким уповноваженим державним чи іншим реєстратором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Всупереч вимогам ст.ст. 12, 81, ч. 1 ст. 151 ЦПК України в клопотанні про забезпечення позову не наведено доказів стосовно того, що невжиття в даному випадку визначених заявником заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Суду не надано належних та допустимих доказів щодо місцезнаходження та факту проведення позивачем робіт на земельній ділянці відповідача.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

За ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до проявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам було роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. п. 2-3, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п.п. 1-9 цієї частини.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, у справі що наразі перебуває в провадженні апеляційного суду спір виник з приводу визнання за позивачем права власності на ідеальну частину нерухомого майна в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Встановлення порядку користування спірним нерухомим майном, а також вимог щодо іншого рухомого майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, позивачем до суду першої не заявлено.

Водночас вимоги заяви про забезпечення заявленого позову стосуються окремо визначених нежитлових приміщень у спірному майні, а також рухомого майна.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вжиття або невжиття заявлених заходів забезпечення позову не зможе вплинути на виконання імовірного рішення суду на користь позивача, яке полягає у реєстрації за останнім права власності на ідеальну частину нерухомого майна.

Колегія суддів вважає, що заявлені заходи забезпечення позову не стосується предмету заявленого адвокатом Ющко Т.Г. позову.

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Підстави, визначені ст. 141 ЦПК України, з урахуванням роз`яснень п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 09 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 26 жовтня 2022 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегія І.В. Бурлака.

А.В. Котелевець.