РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2022 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

із участю секретаря Лавріненко Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Жмеринка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Авентус Україна" 25.11.2021 року звернулося до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в сумі 9240 грн за кредитним договором від 22.12.2019 року. Позовні вимоги обґрунтувано тим, що між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 10.12.2019 року укладено договір №1675960 про надання коштів на умовах споживчого кредиту через Інформаційно-телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт або мобільний додаток. Згідно даного договору позивач надав відповідачу кошти у розмірі 6000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Грошові кошти товариством було перераховано 22.12.2019 року на банківський рахунок відповідача ОСОБА_1 , відкритий в АТ "Приват Банк", який було вказано особисто ОСОБА_1 у заяві на отримання кредиту. Інформація, яка була необхідна відповідачу для прийняття нею обґрунтованого та усвідомленого рішення стосовно отримання Кредиту, розміщена товариством на власному веб-сайті (https://creditplus.ua/) та є повною, актуальною, безоплатною і доступною для самостійного ознайомлення та містить всі необхідні відомості, що передбачені вимогами чинного законодавства. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору та здійснило перерахунок коштів на вказані відповідачем у заяві реквізити банківської карти, однак відповідачем не виконано договірні зобов`язання, а саме не повернуто кошти в строк на умовах, встановлених кредитним договором та не сплачено відсотки, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с.1-4).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 02.12.2021 року відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторонами не подано заперечень щодо вказаного порядку розгляду справи.

Відповідачу ОСОБА_1 вручено копію ухвали про відкриття провадження із матеріалами позовної заяви в порядку, встановленому положеннями п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України. У визначений судом строк сторони клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 у поданому 24.01.2022 року відзиві (а.с.42-45) позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини того, що відповідаче не надано їй копії кредитного договору. Зауважила, що відповідно до даних Національного банку України, на кінець грудня 2020 року середній розмір річної відсоткової ставки по кредитам населенню строком до одного року складав 35,2%, тоді як у договорі укладеному з позивачем, річна процентна ставка вказана 657,0% та знижена 624,15%. Тому вважає, що укладений договір позики між нею та позивачем призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та підлягає визнанню його недійсним з підстав порушення вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Також просила суд врахувати, що допущення нею прострочення сплати по кредиту виникло через погіршення її матеріального становища та відсутності доходу. Також заявила клопотання про витребування судом у позивача оригінала договору від 22.12.2019 року №1675960, укладеного між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона має сумніви у достовірності тієї копії документу, яку позивач долучив до матеріалів справи.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування у позивача ТОВ "Авентус Україна" оригіналу укладеного між сторонами в справі кредитного договору від 22.12.2019 року №1675960.

Представник позивача директор ТОВ "Авентус Україна" В.Довгань у поданій відповіді на відзив 08.02.2022 року (а.с.53-57) зазначив, що відзив є необґрунтованим та безпідставним. Зауважив, що відповідач ОСОБА_1 є клієнтом товариства з 16.10.2019 року та за цей час уклала ще чотири кредитні договори, належним чином виконавши всі зобов`язання. При укладенні кредитного договору 22.12.2019 року відповідачем було свідомо вчинено сукупність дій, спрямованих на укладення кредитного договору. Зазначив, що умовами договору не встановлено вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації, лише у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором нараховуються штрафи. Крім того, згідно з кредитного договору, сторони погодили усі істотні умови договору. Просив задоволити позовні вимоги.

Інших заяв чи клопотань учасниками справи не подано.

Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 , укладено договір про надання споживчого кредиту від 22.12.2019 року №1675960. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику. Приймаючи умови цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Згідно умов розділу 1 даного правочину товариство надає клієнту грошові кошти в сумі 6000 грн, а клієнт зобов`язується повернути позику, сплатити проценти за користування позикою. Строк кредиту 30 днів. Процентна ставка на дату укладання договору складає: за зниженою ставкою 624,15% річних, за стандартною ставкою 657% річних; загальна вартість позики: за зниженою ставкою 9078 грн, за стандартною ставкою 9240 грн. Відповідно до положень п.3.3.,3.4. договору умови застосування зниженої процентної ставки дотримання клієнтом терміну повного повернення позики, зазначеного у графіку платежів, недопущення прострочення виконання зобов`язання більше трьох календарних днів; у разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою. Даний договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом 22.12.2019 року (а.с.9-10).

Згідно з графіком платежів, що є додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту від 22.12.2019 року №1675960, дата повернення позики та сплати нарахованих процентів: 21.01.2020 року, сума позики: 6000 грн, сума нарахованих процентів: 3078 грн, разом до оплати: 9078 грн. Вказаний графік підписаний клієнтом ОСОБА_1 електронним підписом 22.12.2019 року (а.с.11).

Згідно з Паспортом споживчого кредиту, споживач отримав інформацію до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), а саме: інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та іншу інформацію. Паспорт споживчого кредиту підписаний споживачем ОСОБА_1 електронним підписом 22.12.2019 року (а.с.20-21)

Відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Авентус Україна" визначені всі умови надання кредиту (а.с. 12-19).

Згідно розрахунку оспорюваної заборгованості договору №1675960 від 22.12.2019 року позичальника ОСОБА_1 , загальна заборгованість за договором становить 9240 грн із нарахуванням процентів за користування позикою за стандартною ставкою (а.с.21-24). Також з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу неустойка (штраф, пеня) не нараховувалися, а лише сукупно з тілом кредиту нараховувались виключно проценти за користування кредитними коштами відповідно до умов договору за стандартною процентною ставкою, які за своєю правовою природою є платою за користування кредитними коштами.

Отже, враховуючи викладене, відповідач не виконала належним чином зобов`язання за вказаним договором, прострочила узгоджений сторонами строк повернення кредитних коштів та процентів за користування позикою, порушивши норми законодавства та умови кредитного договору, чим порушила права позивача, як кредитора за даним правочином.

Відповідно до повідомлення від 10.11.2021 року №5517-ВП, ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Між підприємствами ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" та ТОВ "Авентус Україна" укладено угоду на переказ коштів від 20.04.2017 року №ВП - 200417-1. Згідно даного договору було здійснено за дорученням ТОВ "АВЕНТУС Україна" наступні успішні перекази коштів на картки клієнтів: 22.12.2019 року на суму 6000 грн, маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 139790, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus 4563388 (а.с.29).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, ТОВ "Авентус Україна" зареєстровано як фінансову установу, дата видачі свідоцтва 28.02.2017 року (а.с.31).

Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до положень статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір, на підставі положень якого оспорюються заявлені до стягнення грошові кошти, укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі №524/5556/19, від 09.09.2020 року в справі №732/670/19, від 23.03.2020 року в справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19; від 16.12.2020 року в справі №561/77/19.

Відповідно до п.1,6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Згідно з ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У відповідності до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч.1,2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відтак, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Нормою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікацій системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій сторонні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

З урахуванням наведених норм закону суд визнає безпідставними заперечення у відзиві відповідача ОСОБА_1 щодо ненадання їй позивачем копії кредитного договору, оскільки в судовому засіданні встановлено обставини акцептування відповідачем власним одноразовим ідентифікатором відповідних положень електронного договору, умови якого запропоновано їй позивачем, й сукупність цих обставин визначає укладення сторонами правочину у встановленому порядку в письмовій формі та виникнення прав і зобов`язань за ним.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до вимог ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до положень ч.1-3 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст.523 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини отримання від позивача грошових коштів за вказаним кредитним договором та прострочення сплати по кредиту відповідачем визнано у поданому відзиві.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача ОСОБА_1 стосовно істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін за кредитним договором від 22.12.2019 року №1675960 в частині розміру процентів, оскільки встановлення у кредитному договорі процентів за користування кредитними коштами не є компенсацією в розумінні ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", правову природу якої становить неустойка (пеня або штраф), але цивільної відповідальності щодо стягнення з відповідача пені чи неустойки заявлені позовні вимоги не містять. Отже, посилання ОСОБА_1 на несправедливість умов даного кредитного договору є необґрунтованими та безпідставними.

Безпідставними суд визнає посилання відповідача на нарахування відсотків під час введеного на території України карантину всупереч обмежень, встановлених п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", оскільки у відповідності до розрахунку оспорюваної заборгованості нарахування процентів за користування кредитом відповідачу здійснено за період з 22.12.2019 року до 20.01.2020 року включно, після чого загальна сума боргу залишалась незмінною. При цьому, вказана дата 20.01.2020 року вочевидь передує даті запровадження Кабінетом Міністрів України карантину на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Також суд визнає необгрунтованим посилання відповідача ОСОБА_1 на допущення прострочення повернення кредиту з причин того, що її матеріальне становище значно погіршилося та у неї фактично був відсутній дохід, обставини чого не є безумовними, оскільки за змістом представлених нею ж відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, що обмежені даними за період з другого до третього кварталу 2021 року, відсутній дохід ОСОБА_1 за третій квартал 2021 року, тоді як останньою було отримано заробітну плату у квітні та травні 2021 року в розмірах 6035 грн та 10980,47 грн відповідно (а.с.48). Більш того, згідно вимог ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що з визначених законом підстав не передбачає врахування судом цих доводів відповідача.

При цьому, є безпідставним клопотання відповідача ОСОБА_1 про застосування судом положень ст.551 ЦК України, оскільки дана норма цивільного закону не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, враховуючи те, що згідно ч.3 ст.551 ЦК України за рішенням суду може бути зменшений розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, однак, в межах заявлених позовних вимог оспорювана заборгованість не охоплює стягнення жодного з двох видів неустойки, тобто пені або штрафу.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві та відповіді на відзив, відповідачем у відзиві на позовну заяву, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України не виконала взятого на себе зобов`язання, позаяк нею не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобов`язань за вказаним кредитним договором, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов`язком особи, яка порушила зобов`язання. Відтак суд приходить до висновку, що оспорювана заборгованість в сумі 9240 грн, яка складається з боргу за кредитом в розмірі 6000 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 3240 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, узгоджуючись з положеннями матеріального права, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду в розмірі 2270 грн (а.с.5), виходячи з обмеженої законом мінімальної ставки судового збору стосовно вимог майнового характеру для юридичної особи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.6, 15, 16, 204, 509, 526, 527, 530, 548, 549, 551, 610, 612, 614, 625-628, 634, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 82, 89, 141, 223, 259, 263, 264, 274, 275, 279 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (м.Київ, проспект Перемоги, 90-А, ) заборгованість за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 22.12.2019 року №1675960 становм не 17.11.2021 року в сумі 9240 (дев`ять тисяч двісті сорок) гривень, а також 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень судового збору.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.