ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2243/22 Справа № 201/5221/21 Категорія 27 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Гаржі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2021 року

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Кін Лайт» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 30 травня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DNU0GK00000511, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 310 760,00 доларів США на строк до 30 травня 2012 року з поверненням кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Також, 30 травня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Кін Лайт» укладено договір поруки № 1, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків за кредитним договором від 30 травня 2005 року, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 310 760,00 дол. США.

Зазначає, що у зв`язку не виконанням ОСОБА_1 умов договору, за період з 30 квітня 2018 року по 30 квітня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 120 993,00 доларів США (екв.2 804 230,46 грн.).

Враховуючи зазначене вище, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «КІН ЛАЙТ» на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за період з 30 квітня 2018 року по 30 квітня 2021 року у розмірі 120993,00 доларів США (екв.2 804 230,46 грн.) за кредитним договором №DNU0GK00000511.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2021 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовна заява подана з пропуском позовної давності, у зв`язку з чим вважав за можливе застосувати наслідки спливу позовної давності до позовних вимог банку до ОСОБА_1 та ТОВ «КІН ЛАЙТ» про стягнення заборгованості за кредитним договором за кредитним договором №DNU0GK00000511.

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» звернулося з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано правила щодо спливу позовної давності. Зазначили, що строк позовної давності переривався погашенням заборгованості 12 березня 2015 року, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 . В подальшому, в межах строку позовної давності, який не сплив, 01 грудня 2016 року за банком було зареєстровано право власності на предмет іпотеки. Борг погашений, що вбачається із наданої виписки по рахунку № НОМЕР_1 . Однак, рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року у справі №201/13314/18 залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року та постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року, задоволено позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Верба В.М. про визнання протиправним і скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності. Вказує, що саме з набранням законної сили вказаним рішенням суду 09 жовтня 2019 року банк довідався про порушення свого права та в межах строку позовної давності звернувся до суду із даним позовом.

ОСОБА_1 подав відзив, у якому просив залишити апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30 травня 2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DNU0GK00000511.

Згідно п. 1 кредитного договору Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: надання готівки через касу на строк до 30 травня 2012 року, нарочно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 310 760,00 доларів США на наступні цілі: купівля нежитлової нерухомості у сумі 291 160,00 доларів США та на сплату страхових платежів у сумі 19 600,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотківпроцентів у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,11% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.11. даного договору. Періодом сплати вважати період з 21 по 28 число кожного місяця.

Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 5 486,04 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, процентами, комісією, а також іншим витратам Банку відповідно до п. 2.2.9., 4.3.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором у ОСОБА_1 утворилась заборгованість по процентам за кредитним договором №DNU0GK00000511 від 30 травня 2005 року на прострочену заборгованість по кредиту за період з 30 квітня 2018 року по 30 квітня 2021 року у розмірі 120 993,00 доларів США (екв.2 804 230,46 грн.).

Між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «КІН ЛАЙТ» 30 травня 2005 року укладено договір поруки № 1, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків за кредитним договором від 30 травня 2005 року, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 310 760,00 дол. США.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

В силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами ст.ст. 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1,5 ст. 261 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановивши фактичні обставини, суд першої інстанції, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на пропуск строку позовної давності. Також правомірним є висновок суду першої інстанції про припинення права банку нараховувати проценти за кредитом та сплив позовної давності за вимогою про сплату процентів за цим кредитом.

Аргументи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності переривався погашенням заборгованості 12 березня 2015 року, на підтвердження чого надано виписку по рахунку № НОМЕР_1 , колегія суддів до уваги не приймає, оскільки така виписка під час розгляду справи в суд першої інстанції не надавалася.

Колегія суддів звертає увагу, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники процесу посилаються в апеляційній скарзі. Докази, які не були подані суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи викладене, колегія суддів не приймає до уваги долучені до апеляційної скарги документи. Доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього в апеляційній скарзі не наведено.

Наданий же позивачем до матеріалів позовної заяви розрахунок заборгованості за договором №DNU0GK00000511 від 30 травня 2005 року по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що перебіг строку позовної давності починається з 09 жовтня 2019 року, тобто з набранням законної сили рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року у справі №201/13314/18, колегією суддів також не приймаються до уваги та відхиляються з огляду на те, що на такі обставини АТ КБ «Приватбанк» у позовній заяві не посилався, та не просив поновити із цих підстав.

Крім того, посилаючись в апеляційній скарзі на переривання строків позовної давності, які можуть бути перервані у розумінні ч. 2 ст. 264 ЦПК України пред`явленням особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач, доказів пред`явлення АТ КБ «Приватбанк» зазначеного позову матеріали справи не містять.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів.

Таким чином, порушень норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до скасування рішення суду колегією суддів не встановлено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова