Провадження № 6/742/45/22
Єдиний унікальний № 2-485/11
УХВАЛА

іменем України

24 жовтня 2022 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Циганко М.О.,

при секретарі Харченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», зацікавлені особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання,

УСТАНОВИВ:

Директор ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по справі №2-485/11 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором, стосовно боржника ОСОБА_3 , а також просив поновити пропущений строк для пред`явлення такого до виконання.

Вказана заява мотивована тим, що в провадженні Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області перебувала цивільна справа №2-485/11 про стягнення солідарно боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» за кредитним договором № 02-08/11/304/2005/017 від 07.09.2005 у розмірі 143718,22грн., а також судових витрат по справі у сумі 1557,18 грн., а всього 145275,40 грн. На підставі зазначеного рішення судом видано виконавчий лист по справі № 2- 485/11..

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у цивільній справі №2-485/11 від 17.12.2021 року було замінено стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Однак при укладенні договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» вказаний виконавчий лист №2-485/11 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 до ТОВ «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» не передавався.

Згідно з інформацією наданою Прилуцьким відділом державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) відомо, що у відділ надходив виконавчий лист №2-485/11 виданий Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості, який постановою державного виконавця від 14.12.2018 року був повернутий стягувачу на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно даний виконавчий лист на виконання не надходив.

Оскільки на сьогоднішній день рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області не виконано, а виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист №2-485/11 на виконанні у відповідних органах державної виконавчої служби не перебуває, тобто, оригінал виконавчого листа втрачено не з вини стягувача, тому заявник і звернувся до суду відповідною заявою.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно його заяви просить розглядати справу у його відсутність.

Зацікавлені особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та боржник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, захист права повинен бути забезпечений судовими процедурами, які у свою чергу повинні бути справедливими.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Пунктом 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Статтею 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За правилами ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи протягом трьох років.

Згідно із ч.2 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України.

Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 83 ЦПК України встановлено, що позивач, особи яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Судом встановлено, що заявник звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа №2-485/11 виданого на примусове виконання рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 02-08/11/304/2005/017 від 07.09.2005 рокута поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернувся до суду із вимогами про видачу дубліката виконавчого документа та про поновлення строку для його виконання зі спливом більше півроку після того, як сплив строк для пред`явлення його до виконання.

Також судом встановлено, що заявник на підставі договору відступлення права вимоги, отримав право вимоги на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду у цивільній справі №2-485/11, де ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у цивільній справі №2-485/11 від 17.12.2021 року було замінено стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», проте замінюючи стягувача у даній справі заявник проігнорував звернутися одночасно з заявою до суду про видачу дубліката виконавчого документа по даній справі. Тобто замінюючи стягувача у даній справі, заявник був обізнаний про існування виконавчого документу, на той момент строк для пред`явлення виконавчого документу був не пропущений і ніяких дій відносно примусового стягнення заборгованості на виконання рішення суду заявник не приймав.

Отримуючи право вимоги за вказаним судовим рішенням на підставі договору про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»не переконалося в тому, що попередній стягувач реалізував своє право на повторне звернення судового рішення до примусового виконання.

Єдиною підставою, на яку посилається заявник, яка на його думку є поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, є те, що первісний кредитор не передав йому оригінал виконавчого документу, що на переконання суду не є поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки право вимоги заявник отримав після спливу строку звернення виконавчого документу до виконання, а сам факт заміни стягувача не може свідчити про поважність причин пропуску строку звернення виконавчого документу до виконання що в сукупності свідчить про пасивну позицію та халатне відношення, як первісного стягувача так і його правонаступника щодо вчасного пред`явлення виконавчого документа до виконання, контролю за стягненням заборгованості, та вказують на те, що ніхто із стягувачів не вживав активних дій для реалізації своїх прав.

Інших доводів поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, як попереднім стягувачем так і заявником в заяві не зазначено.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що безпідставне поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, призведе до порушення гарантованого права на справедливий суд та порушує принцип юридичної визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про поновлення строків для пред`явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа,а оскільки підстав для поновлення строків для пред`явлення виконавчого документу до виконання судом не встановлено, тому відсутні і підстави для видачі дубліката даного виконавчого листа, у зв`язку з чим вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа та видачу дублікату виконавчого документа не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.433, 258-261 ЦПК України, п.17.4 розділу розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», зацікавлені особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Максим ЦИГАНКО