Справа № 487/8148/21
Провадження № 2/487/890/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28.10.2022 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючого - судді Павлової Ж.П., за участю секретаря судового засідання Поліщук І.В., представника позивача прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва Височина О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, -

В С Т А Н О В И В:

17.11.2021 року керівник Окружної прокуратури міста Миколаєва звернувся до суду в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 в розмірі 6523,15 грн. Вимоги мотивовані тим, що ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 15.07.2021, кримінальне провадження № 0000205 від 03.02.2020 відносно ОСОБА_1 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі ст..46 КК Ураїни у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, яку в апеляційному порядку, у передбачений законом строк не оскаржено, через що остання набрала законної сили. Таким чином, вказаною ухвалою підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті чого, спричинено потерпілому ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки, закритого перелому обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я терміном більше 26 днів. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені в КНП ММР «Міська лікарня №5» з 02.02.2020 по 28.02.2020 (26 ліжко-денів). Відповідно до довідки, наданої КНП ММР «Міська лікарня №5», витрати, понесені на лікування ОСОБА_2 склали 6523,15 грн.

Ухвалою суду від 12.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів, що були витрачені на лікування потерпілого у сумі 6523,15 грн.

Миколаївська міська рада, Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5» звернулись до суду з заявою про розгляд справи без їх участі.

Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, у судові засідання які призначалися не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзив не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України).

Суд, дослідивши документи та матеріали, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 131-1 Конституції Українив Україні діє прокуратура, яка здійснює, в тому числі, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно частин першої, третьої, шостої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Із урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У справі, обґрунтовуючи підстави для представництва в суді інтересів держави, прокурор зазначав, що КНП ММР «Міська лікарня №5», Миколаївська міська рада заходів щодо стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого не вживала і це є підставою для представництва прокурором інтересів держави у суді, оскільки несплата відповідачем завданої злочином шкоди має наслідком ненадходження коштів до бюджету (лист Управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради від 13.08.2021 року, лист КНП ММР «Міська лікарня №5» від 10.08.2021 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 жовтні 2019 року у справі №903/129/18 дійшла висновку, що незалежно від причин неможливості самостійно звернутися до суду, вже сам факт не звернення до суду належного суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси, свідчить про те, що цей орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином у даній справі прокурор обґрунтував наявність підстав для звернення до суду з указаним позовом в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5».

Судом встановлено, що кримінальне провадження №0000205 від 03.02.2020 відносно ОСОБА_1 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі ст..46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Ухвала Корабельного районного суду міста Миколаєва від 15.07.2021 набрала законної сили 23.07.2021 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з зазначеними положеннями ЦПК України, вищевказані обставини, а також винність відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, що визначені ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 15.07.2021, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5» №11 від 11.06.2020 р. потерпілий ОСОБА_2 з 02.02.20 р. по 28.02.20 р. знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні ( 26 ліжко-днів).

Загальна сума витрат на лікування потерпілого в стаціонарі Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5» становить 6523.15 грн., до якої входить: заробітна плата 4607.20 грн; нарахування на заробітну плату 1013.58 грн, витрати на харчування 276.38 грн; придбання медикаментів 568.46 грн; комунальні видатки 57.53 грн.

Станом на день звернення до суду з позовом та розгляду справи, відповідачем кошти на лікування потерпілих не відшкодовано.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст.1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Частинами 1 та 3 ст.1206 ЦК України закріплено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Згідно з п.2 указаного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.

Відповідно до п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Згідно з статутом Комунальне некомерційне підприємство Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5» є закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги населенню в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим статутом.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, суд виходить із того, що в результаті злочинних дій ОСОБА_1 ОСОБА_2 перебував на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5», яке є закладом охорони здоров`я та яким було витрачено кошти в сумі 6523.15 гривень, що підтверджено належними та допустимими доказами, які знаходяться у матеріалах справи.

За таких обставин, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого.

Враховуючи те, що кримінальне провадження відносно позивача закрито, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілими, тобто з нереабілітуючих підстав, відповідач зобов`язаний відшкодувати до місцевого бюджету витрати Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5», понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

За змістом статті 129 КПК України обвинувачений у кримінальному провадженні звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення.

Отже, в усіх інших випадках, у тому числі і у разі, коли потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення питання про цивільно-правову відповідальність вирішується на загальних підставах.

Аналогічна правова позиція відображена в постанові від 19 червня 2019 року Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду в справі №295/2579/17.

З відповідача на користь Миколаївської обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 грн.

На підставі наведеного та ст.1166, 1191, 1206 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» , ст. 5 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. 10, 18, 23, 56, 82, 141, 175, 185, 258, 259, 263-265, 268, 279, 282, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської міської ради Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий (довідка ДФС від 20.10.20222) на користь держави в особі Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5» (рахунок отримувача: НОМЕР_1 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», код 14360570, МФО 326610) витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у розмірі 6523,15 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий (довідка ДФС від 20.10.20222) на користь Миколаївської обласної прокуратури (р/р UA0000340, Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Ж.П.Павлова