Справа № 369/6391/22
Провадження № 2-о/369/197/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2022 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ковальчук Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Хильчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зі спільною заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

В обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що причиною розірвання шлюбу є те, що подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довір`я. Фактично шлюбні відносини припинено та спільне господарство не ведеться з серпня 2021 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Між сторонами досягнуто згоди стосовно місця проживання дітей, їх виховання та утримання, шляхом підписання Договору від 13.07.2022 року, зареєстрованого за № 1028. Діти залишаються проживати з матір`ю, при цьому батько має право бачитися з дітьми, в порядку передбаченому Договором.

Просили розірвати шлюб, укладений між заявниками 06.04.2013 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.07.2022 року цивільну справу прийнято до провадження та відкрито провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання заявники не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі, вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права суд дійшов до таких висновків.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з розірванням шлюбу.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 06 квітня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, між громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем м. Кременчук Полтавської області, та громадянкою України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою м. Полтави, зареєстровано 06 квітня 2013 року шлюб, про що 06 квітня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області складено відповідний актовий запис № 266. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 отримала прізвище " ОСОБА_6 ".

Від шлюбу подружжя має двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17.07.2013 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 17 липня 2013 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 692. Батьками особи зазначено: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 01 серпня 2017 року Київським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 01 серпня 2017 року Київським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області складено відповідний актовий запис № 923. Батьками особи зазначено: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

Ведення між подружжям спільного господарства та сумісного проживання припинено з серпня 2021 року.

13 липня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір про визнання місця проживання, утримання, виховання та навчання дітей, зареєстрований у реєстрі за № 1028, яким сторони визначилися з місцем проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю, та щодо зобов`язання утримувати дітей в рівних частинах кожною стороною.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу.

При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їхньої дитини.

Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з`ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей).

Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки заявники просили залишити ОСОБА_1 прізвище " ОСОБА_6 ", то вона має право після розірвання шлюбу залишити прізвище, яким іменувалась у шлюбі.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Враховуючи матеріали справи, з огляду на спільну заяву, про те, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинились, спільне господарство вони не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним, і тому заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу за заявою подружжя, підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 109 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст.10,76-82,258,259,263-265,293 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу за заявою подружжя, - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем м. Кременчук Полтавської області, та громадянкою України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою м. Полтави, зареєстрований 06 квітня 2013 року, про що 06 квітня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області складено відповідний актовий запис № 266 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 06 квітня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишити прізвище - " ОСОБА_6 ".

Рішення суду про розірвання шлюбу, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.М. Ковальчук