Дата документу 27.09.2022Справа № 554/3823/22
Провадження № 2/554/2519/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2022 року м. Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави в складі:
головуючого судді Шевської О.І. ,
секретаря судового засідання Шевченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна,-
В травні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про згідно якого просила визнати за нею право власності на будинок садибного типу по АДРЕСА_1 , що складається: житловий будинок літ. А1, а2, а3 загальною площею 83,1 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м. , гараж літ. Б1, сарай літ. В1, погріб вхідний літ. Г1, огорожа №1, хвіртка №2, огорожа №3, огорожа № 4, огорожа № 5, вигрібна яма № 6.
В обгрунтуання позову зазначила, що із 26.06.1972р. зареєстрована і постійно проживає в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 по даний час включно. Власником вказаного житлового будинку був її батько ОСОБА_2 на підставі «Акту приймання індивідуального домоволодіння міською приймальною комісією» від 03.07.1959р., затвердженого рішенням виконкому ради депутатів трудящих №565 від 15.07.1959р. «Про введення в експлуатацію побудованих будинків та затвердження актів міської приймальної комісії».
Власник будинку ОСОБА_2 був батьком позивача і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Тростянець Полтавського району Полтавської області. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 .
Після їх смерті спадкові справи не заводились.
Позивач із 26.06.1972р. по сьогоднішній день зареєстрована і постійно проживає в цьому будинку по АДРЕСА_1 і у зв`язку із цим несе тягар утримання вказаного майна. Таким чином позивач добросовісно заволоділа спірним житловим будинком.
Позивач із 1972 р. по даний час проживає у спірному будинку та здійснює поліпшення вказаного нерухомого майна, які неможна відокремити.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави суду від 31.05.2022р року було відкрито провадження по справі. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Представник позивача, адвокат Бибик Володимир Анатолійович в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату і час судового розгляду, направивши до суду заяву про розгляд без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.
Представник відповідача, Полтавської міської ради в повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду. Відзив до суду не подано.
На підставі ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суддя вирішила розглянути справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ураховуючи вказані обставини та те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суддя ухвалила провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя дійшла висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Спір у справі пов`язаний із захистом права власності на об`єкт нерухомого майна та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.
Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів ст. 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Частиною 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 із 26.06.1972р. зареєстрована і постійно проживає в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 по даний час включно, що підтверджено відмітками в паспорті громадянина України та домовій книзі.
Згідно «Акту приймання індивідуального домоволодіння міською приймальною комісією» від 03.07.1959р., затвердженого рішенням виконкому ради депутатів трудящих №565 від 15.07.1959р. «Про введення в експлуатацію побудованих будинків та затвердження актів міської приймальної комісії» власником вказаного житлового будинку був батько позивача - ОСОБА_2 .
Згідно рішення виконавчого комітету Октябрської районної ради депутатів трудящих №95 від 23.03.1971р. дозволено ОСОБА_2 розширити галерею та обкласти будинок цеглою по АДРЕСА_1 .
Згідно договору-замовлення № 502 від 28.11.1972 р. ОСОБА_2 здійснив газифікацію будинку по АДРЕСА_1 .
Згідно запису в технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_1 виготовленого станом на 22.10.1985р. в розділі «відомості про належність житлового будинку» зазначено ОСОБА_2 , в розділі «документи, що підтверджують право власності» - договір на право безстрокового користування земельною ділянкою і побудови» посвідчений Полтавською державною нотаріальною конторою № 3-1328 від 11.03.1954р. та Акт приймання в експлуатацію №565 від 03.07.1959р.
Таким чином ОСОБА_2 правомірно набув право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .
Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу по АДРЕСА_1 виготовленого 23.12.2021р. на даний час він складається: житловий будинок літ. А1, а2, а3 загальною площею 83,1 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м. , гараж літ. Б1, сарай літ. В1, погріб вхідний літ. Г1, огорожа №1, хвіртка №2, огорожа №3, огорожа № 4, огорожа № 5, вигрібна яма № 6. Самочинно збудовані чи не зареєстровані і ДАБІ будівлі - відсутні.
Згідно «Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження, об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна» від 17.05.2022р. по адресі - АДРЕСА_1 інформація про обтяження, іпотеки, інші речові права відсутня.
Згідно свідоцтва про народження від 18.03.1953р. ОСОБА_2 зазначений батьком позивача ОСОБА_4 .
Згідно свідоцтва про смерть від 04.07.1996р., серія НОМЕР_1 виданого Тростянецькою сільською радою Полтавського району ОСОБА_2 помер.
Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 .
Після їх смерті спадкові справи не заводились.
Позивач ОСОБА_1 із 26.06.1972р. по сьогоднішній день зареєстрована і постійно проживає в цьому будинку по АДРЕСА_1 і здійснює поліпшення, які неможливо відокремити. Таким чином позивач добросовісно заволоділа спірним житловим будинком.
Згідно рахунку-фактури №75 від 10.03.2013р. позивач по справі замовила проведення монтажно-будівельних робіт по АДРЕСА_1 . Здійснювала інші поліпшення вказаного нерухомого майна, шляхом заміни вікон і дверей, що підтверджується відповідними договорами.
Згідно розрахункових і абонентських книжок виданих ВАТ «Полтавагаз», ВАТ «Полтаваобленерго» та квитанцій про оплату комунальних послуг, особові рахунки за адресою АДРЕСА_1 оформлені на ОСОБА_2 і позивача ОСОБА_5 . Платником послуг зазначено в квитанціях зазначено позивача ОСОБА_1 .
Статтею 41 Конституції України прямо гарантується право власності за яким кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1. ст..321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду ( ч.4 ст.344 ЦК України).Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією висловленою в постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 911/141/18 від 06 лютого 2019 року, що однією з умов набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю є добросовісність особи саме на момент заволодіння нею чужим майном. Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені ст.344 ЦК України: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт, законність об`єкта володіння, добросовісність заволодіння чужим майном, відкритість володіння, безперервність володіння, сплив установлених строків володіння, відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.
Проаналізувавши матеріали справи суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа спірним будинком, шляхом реєстрації свого місця проживання в ньому із 26.06.1972р. і продовжує відкрито і безперервно ним користуватись по даний час, шляхом проживання в ньому та його утримання. Тому наявні всі законні підстави для застосування до спірних правовідносин ст..344 ЦК України щодо правомірності набуття права власності на будинок.
Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок садибного типу по АДРЕСА_1 , що складається: житловий будинок літ. А1, а2, а3 загальною площею 83,1 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м. , гараж літ. Б1, сарай літ. В1, погріб вхідний літ. Г1, огорожа №1, хвіртка №2, огорожа №3, огорожа № 4, огорожа № 5, вигрібна яма № 6.
Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави протягом 30 (тридцяти) днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторін:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКППНОМЕР_3 , АДРЕСА_1
Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.І.Шевська