КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7790/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Коренюк А.М.,-

встановив:

У вересні 2021 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулось до суду із названим позовом.

ТОВ «Євро-Реконструкція» просило: стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за послуги з постачання централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 83 721 грн 16 коп.; стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 інфляційну складову боргу у розмірі 12 455 грн 21 коп., 3 %річних у розмірі 5 812 грн 94 коп., судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у будинку АДРЕСА_1 .

Відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 та отримують житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, при цьому не виконують зобов`язання по їх оплаті.

Станом на 01 вересня 2021 року заборгованість відповідачів становить 83 721 грн 16 коп., яка складається із: 61 687 грн 94 коп. - заборгованість за послуги постачання гарячої води за період з серпня 2017 року, 22 033 грн 22 коп. - заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2015 року.

Крім того відповідачі зобов`язані сплатити 12 455 грн 21 коп. - індексу інфляції та 5 812 грн 94 коп. - трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 закрито у зв`язку із їх смертю.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» 83 721 грн 16 коп. - заборгованості з постачання гарячої води та централізованого опалення, інфляційну складову боргу - 12 455 грн 21 коп. та три відсотки річних нарахованих на суму заборгованості - 5 812 грн 94 коп., 2 270 грн 00 коп. - судового збору, а всього - 104 259 грн 31 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Євро-Реконструкція» зазначив, що апеляційна скарга необґрунтована.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція».

Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , та отримують житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «Євро-Реконструкція» зазначило, що відповідачі, починаючи з жовтня 2015 року своєчасно не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Позивач також зазначає, що відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Крім того, товариство зазначає, що воно виконало свій обов`язок щодо розміщення відповідного повідомлення з пропозицією укласти договір про надання послуг.

Крім основної суми заборгованості позивач просить також стягнути 3% річних та інфляційні збитки.

На підтвердження позовних вимог товариством надано: розрахунок суми боргу за послуги з централізованого опалення станом на 01 вересня 2021 року; бухгалтерську довідку за послугу з гарячого водопостачання станом на 01 вересня 2021 року; копії нарядів на включення/відключення централізованого опалення у будинку.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції закону станом на початок виникнення заборгованості відповідача) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 09 листопада 2017 року) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, а тому відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Будь-яких доказів, що відповідачі не отримували житлово-комунальні послуги матеріали справи не містять.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачі станом на 01 вересня 2022 року мають заборгованість у загальному розмірі 83 721 грн 16 коп., з яких:

- 22 033 грн 22 коп. - заборгованість із сплати послуг з централізованого опалення (період з жовтня 2015 року по вересень 2021 року);

- 61 687 грн 94 коп. - заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання (період з жовтня 2015 року по вересень 2021 року);

- 12 455 грн 21коп. - інфляційна складова боргу;

- 5 812 грн 94коп. - три відсотки річних.

Розрахунок заборгованості відповідачами не спростовано, контр-розрахунку не надано.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачі приймали участь у розгляді справи в суді першої інстанції, утім відповідної заяви про застосування строків позовної давності у суді першої інстанції не подали.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у судовому засіданні відповідачі в усному порядку заявили клопотання про застосування строків позовної давності є безпідставним та спростовується аудіозаписом та протоколом судового засідання від 18 січня 2022 року.

Крім того заява про застосування строків позовної давності повинна бути подана до суду у письмову вигляді.

Враховуючи вищенаведене, клопотання про застосування строків позовної давності, заявлене в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягає, оскільки відповідачі мали об`єктивну можливість подати відповідну заяву у суді першої інстанції, проте своїм правом не скористалися.

Закріплена у п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідно до Закону України від 17 березня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби, та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється зокрема нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, колегія суддів відхиляє, оскільки сплата 3 % річних та інфляційне нарахування не відноситься до категорії неустойки, а тому їх нарахування та стягнення є правомірним.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 18 січня 2022 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07 жовтня 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко