Справа № 296/8845/21
12 жовтня 2022 року м.Житомир
Корольовський районний суд м.Житомира у складі:
головуючої судді - Петровської М.В.,
секретаря судового засідання - Кусік В.Р.,
позивачки - ОСОБА_1 ,
представника позивачки - ОСОБА_2 ,
представника третьої особи - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 20 вересня 2021 року про роз`єднання позовних вимог, просить позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 13.11.2021 вказану вище цивільну справу передано за підсудністю до Андрушівського районного суду Житомирської області.
Ухвалою судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 14.01.2022 дану цивільну справу передано на розгляд до Корольовського районного суду міста Житомира.
Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 16.02.2022 цивільну справу №296/8845/21 передано за підсудністю на розгляд до Андрушівського районного суду Житомирської області.
У відповідності до постанови Житомирського апеляційного суду від 14.06.2022 ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 16.02.2022 скасовано і направлено для продовження розгляду до Корольовського районного суду м.Житомира.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 27.06.2022 в даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 22.09.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивачка та її представник - адвокат Чайковська Р.А. в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Позивачка додатково пояснила, що ОСОБА_5 з 2018 року не контактує з дітьми та нею: не телефонує, не відвідує дітей, не вітає їх з днем народженням, святами, не сплачує на утримання дітей аліменти.
Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку засобами поштового зв`язку та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву, не подавав.
Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, відсутність відзиву на позов, а також наявну згоду позивачки на ухвалення заочного рішення, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , та їх батьками записані сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 22 листопада 2018 року у справі №296/10080/18, розірвано шлюб між громадянами України ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований 03 вересня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1502; стягнуто з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.10.2018 до досягнення дітьми повноліття.

У відповідності до довідок про реєстрацію місця проживання №10-14/6767 від 28.05.2021, №10-14/726 від 09.01.2020 та копій сторінок паспорта позивачки вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , і разом з нею зареєстровані ОСОБА_4 , і ОСОБА_4 .

Згідно розрахунку заборгованості по ВП №57947959, виданого Андрушівським відділом державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 02.09.2021, ОСОБА_5 має заборгованість по сплаті аліментів в загальному розмірі 87 191,69 грн.

Вважаючи, що відповідач самоусунувся від виховання дітей, позивачка звернулась до суду щодо позбавлення його батьківських прав.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статтей 18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За змістом статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої та частини третьої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що неповнолітні діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 , яка здійснює їх утримання, займається вихованням та розвитком дітей.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , показала, що є дочкою відповідача у справі - ОСОБА_5 , проживає разом з матір`ю та братом ОСОБА_4 . З батьком не бачилась та не спілкується протягом 4-х років. За цей період він не намагався зв`язатися з нею, не цікавиться її життям та брата, не вітає з днем народження, їй невідомо, де він перебуває. Вона спілкується із бабусею та дідусем (батьками відповідача), періодично у них гостює, проте останні також не повідомляють, де перебуває ОСОБА_5 . Вказує, що батько до розлучення грав в азартні ігри, вживав алкоголь.

Зі змісту висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням від 07.09.2022 №696, вбачається, що позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доцільним.

Суд приймає до уваги те, що батько неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5 протягом тривалого часу не спілкується та не відвідує дітей, у житті, навчанні, вихованні своїх дітей жодної участі не приймає, аліменти не сплачує та не утримує дітей матеріально.

Вказані обставини у своїй сукупності вказують на ухилення ОСОБА_5 від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно його дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на вищевикладене, враховуючи наявність факту ухилення ОСОБА_5 від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_5 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради (м.Житомир, майдан ім.С.П.Корольова, 4/2, ) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень) судових витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 21 жовтня 2022 року.

Суддя М. В. Петровська