Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/1850/22
Провадження № 2/689/335/22
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2022 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

судді Соловйова А.В.,

при секретарі Цмикайло Т.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Ярмолинці справу

за позовом ОСОБА_1

до Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_2

про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами,

встановив:

Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 . Стверджує, що будинковолодіння належало до колгоспного двору, членами якого у 1991 р. були 6 осіб, які на дату розгляду справи померли окрім позивача, який прийняв спадщину. Однак, оформити спадщину він не може, оскільки, відсутній правовстановлюючий документ на вказаний будинок.

Позивач в судове засідання не з`явився, заявою просив розглянути справу без його участі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, подали заяви, в яких позов визнали та просили розглянути справу без їх участі.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Будинковолодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , побудований у 1968 р. та складається з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 57 кв.м., літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «б», сараю літ. «В», сараю літ. «в», що підтверджується технічним паспортом складеним 21.02.2022 р.. Відомості про реєстрацію права власності на вказане будинковолодіння відсутні.

Позивач посилається на належність вказаного будинковолодіння до колгоспного двору.

До складу членів колгоспного двору станом на 15.04.1991 р. входили: ОСОБА_3 (голова двору, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_1 . Інші особи, які були зареєстровані у вказаному будинковолодінні у період з 1991 по 1995 р.р. членами колгоспного двору не були. Так, ОСОБА_2 (дружина позивача) стала проживати у вказаному домоволодіння після укладення шлюбу, тобто з 1992 р.. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 08.12.2009 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31.01.2006 р. розірвано. ОСОБА_6 (син позивача народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому станом на 15.04.1991 р. членом колгоспного двору бути не міг. Зазначене підтверджується довідками Ярмолинецької селищної ради №02-133, №02-134 від 14.09.2022 р., та №2397 від 22.09.2022 р., погосподарською книгою.

Розмір часток членів колгоспного двору був рівний та становив по ј.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 26.07.1995 р.. Після його смерті спадщину прийняли його дружина ОСОБА_4 та його донька ОСОБА_5 , вступивши у володіння спадковим майном, внаслідок чого розмір їх частко став складати по 3/8.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 25.11.2004 р.. Після її смерті спадщину прийняла її донька ОСОБА_5 вступивши у володіння спадковим майном, внаслідок чого її частка склала 6/8 (3/4).

ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 21.03.2018 р., після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняв позивач ОСОБА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі. відтак, позивач претендує на цілу частку у вказаному будинковолодінні.

Позивач звертався до нотаріуса за оформленням спадкових прав щодо вказаного будинковолодіння, однак, листом приватного нотаріуса від 11.08.2022 р. №104/02-14 йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спірне майно на ім`я спадкодавця.

Спірний житловий будинок був побудований до 01.07.2004 р.. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р. і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зазначене не впливає на виникнення і зміст права власності.

За правилами ст. 120 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Інститут колгоспного двору був припинений 15.04.1991 р., внаслідок введення в дію Постановою Верховної Ради Української PCP від 26.03.1991 р. Закону України «Про власність». Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до частини 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України отримання свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов`язком спадкоємця. З урахуванням ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання за ним права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Докази належності спірного будинку будь-якій іншій особі суду не надані. Крім того, відповідач ОСОБА_2 заявою від 17.10.2022 р. та відповідач Ярмолинецької селищної ради листом від 20.10.2022 р. позов визнали, а згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, позов слід задовольнити. Згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідачів в рівних частках, а відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку із визнанням позову до початку розгляду справи по суті слід повернути позивачу 50% сплаченого судового збору з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 263 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 15.03.1996 р. Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) право власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , до якого входить житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 57 кв.м., літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «б», сараю літ. «В», сараю літ. «в».

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 15.03.1996 р. Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, а саме 496,20 грн., які сплачено ним відповідно до квитанцій: №41 від 23.09.2022 р..

Стягнути з Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області (місце знаходження: смт. Ярмолинці, пл. 600-річчя Ярмолинець, 1, код ЄДРПО 05399248) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 15.03.1996 р. Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) 248,10 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 15.03.1996 р. Ярмолинецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) 248,10 грн. судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Соловйов