13 жовтня 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М.М., за участю секретаря Смаковського О.С.,
справа № 333/7745/21
провадження № 2/333/1368/22
учасники справи:
представник позивача адвокат Мухіна Людмила Сергіївна
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЕКШ»
треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович
-Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Журид Сергій Миколайович
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Короткий зміст позовних вимог
У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЕКШ», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Журид Сергій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 15 червня 2021 року вчинив виконавчий напис № 170331, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЕКШ» заборгованості у розмірі 9815,25 гривень.
Про вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису та взагалі про наявність якоїсь заборгованості перед відповідачем позивачка дізналась лише після звернення стягнення на її заробітну плату тільки після надходження цієї постанови про звернення стягнення на заробітну плату, за місцем роботи.
Позивачка вважає, що виконавчий напис приватного нотаріусу був вчинений з порушеннями, оскільки заборгованості не існувало, нотаріально посвідченого договору приватному нотаріусу не було надано, вимог позивачці не було направлено.
Позивачка просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 170331 від 15 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЕКШ» заборгованості у розмірі 9815,25 гривеньта стягнути з ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЕКШ» на користь позивача судові витрати.
Відзив на позовну заяву не надходив
Процесуальні дії у справі
09 листопада 2021 року ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2021 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого документу.
Ухвалою суду від 06 травня 2022 року клопотання представника позивача задоволено, витребувано у приватного нотаріусу та приватного виконавця належним чином завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис та відкрито виконавче провадження
Ухвалою суду від 04 липня 2022 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач, повідомлена своєчасно та належним чином, не прибула, до суду направила свого представника адвоката Мухіну Л.С. яка надала заяву про проведення судового засідання за його відсутністю, в якій зазначила, що у разі неявки представника відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, у судові засідання на 24 лютого 2022 року, 06 травня 2022 року, на 04 липня 2022 року, на 25 липня 2022 року, на 08 серпня 2022 року, та на 13 жовтня 2022 року, свого представника не направив, причини його неявки суду не відомі.
Треті особи, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибули, причини їх неявки суду не відомі.
Оскільки суд не має відомостей про причину неявки представника відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рушення, то суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами.
Установлені судом фактичні обставини у справі
Відповідно до договору факторингу №1-31/05/2021 від 31 травня 2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право нового кредитора до Позичальника за кредитним договором.
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 15 червня 2021 року вчинив виконавчий напис № 170331, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЕКШ» заборгованості у розмірі 9815,25 гривень за період з 11 грудня 2019 по 09 червня 2021 року.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид Сергія Миколайовича від 30 вересня 2021 року по виконавчому провадженню № 6697218, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріусу № 170331, вчиненого 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЕКШ» заборгованості у розмірі 9815,25 гривен, накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 .
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид Сергія Миколайовича від 28 жовтня 2021 року звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , яку вона отримує в ТДВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ХЛІБЗАВОД №3».
Позиція суду та нормативно правове обґрунтування
Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Отже, виконавчий напис вчинено відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Пунктом 2 вказаної вище Постанови передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин подаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.
Тобто п. 2 зазначеної Постанови передбачений вичерпний перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.
Крім того, нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документах, але не визначає та не перевіряє її розмір.
Так, у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 р., вказано, що судам апеляційної інстанції слід мати на увазі, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості згідно наданим документам для вчинення виконавчого напису.
Окрім цього, як було з`ясовано при вивчені виконавчого напису, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" було визнано незаконною та нечинною постанову № 662 в частині, доповнення переліку документів, на підставі яких вчинюється виконавчий напис оригіналу кредитного договору.
Таким чином, виконавчий напис було вчинено на підставі та в порядку нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Пунктом 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України аналогічно зазначається, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Пунктом 3.4 вказаної Глави зазначається, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню, оскільки при його вчиненні нотаріусом був порушений порядок та не перевірено безспірність вимог.
Розподіл судових витрат.
У зв`язку із задоволенням основної вимоги, з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00грн. за подання позову до суду та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги від 22 жовтня 2021 року; угоду на оплату послуг адвоката; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 11, яка підтверджує сплату ОСОБА_1 адвокату Мухіній Л.С. гонорару у розмірі 3000,00 грн.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Суд вважає, що за таких обставин позивачем доведено витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3000,00 грн., а відповідачем не доведено неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тому вимогу щодо стягнення витрат на правову допомогу суд задовольняє.
У зв`язку із задоволенням основної вимоги, з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст 24, 105, 112, 114-115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 137, 141, 223, 247, 265, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЕКШ», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Журид Сергій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 170331 від15 червня 2021 року вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЕКШ» заборгованості у розмірі 9815,25 гривень за період з 11 грудня 2019 по 09 червня 2021 року.
Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку в Запорізький апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення суду залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 13 жовтня 2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва