справа № 198/327/22
провадження № 2/0198/143/22
У х в а л а

іменем України

"28" жовтня 2022 р. суддя Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Жмуд Н.М. при підготовці до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

в с т а н о в и в:

Станом на 27.10.2022 року до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області надійшов вищевказаний позов . В обґрунтування своїх позовних вимог, вказала, що з відповідачем по справі, перебуває у шлюбі з 16.07.2005 року, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції Луганської області, про що вчинено актовий запис №63. Від даного шлюбу, подружжя має двох неповнолітніх дітей 2007 та 2017 року народження. Сторони не проживають однією сім"єю, мешкають окремо одне від одного, так як мають різні погляди на життя та відсутнє взаємопорозумніння. Починаючи з лютого 2022 року, щлюбі відносини між подружжям припинені. Спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного, позивач прохає суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження, дослідивши зміст позову та доданих до нього документів, суддя виходить з наступного.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Суддя зазначає, що згідно з нормами частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, у тому числі, зазначення доказів, що підтверджують обставини, викладені в позові, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В свою чергу, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ суспільного майна подружжя" до позовної заяви про розірвання шлюбу додається оригінал свідоцтва про шлюб. Тобто, позивач, при зверненні до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, повинен надати суду оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу. Однак, до позовної заяви, позивачем його не подано, а долучено лише його ксерокопію.

З приводу даного, суддя зазначає, що у випадку відсутності оригіналу свідоцтва про шлюб у позивача, він не позбавлений можливості звернутись до відповідного органу із заявою про отримання дублікату свідоцтва про шлюб.

Вищезазначені обставини в їх сукупності позбавляють суддю можливості вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Суд, вирішуючи питання щодо залишення без руху позовної заяви, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Керуючись ст.ст.185, 258, 260 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України:http://yr.dp.court.gov.ua.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Наталя ЖМУД