Справа № 502/1198/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Новицької А.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_3

про

стягнення заборгованості за договорами позики

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 04.08.2022 року до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 09.11.2020 року ОСОБА_3 взяв в борг 30 000 (тридцять тисяч) доларів США у позивача, ОСОБА_1 , про що свідчить письмова розписка від 09.11.2020 року, за умовами якої відповідач зобов`язувався повернути вказані кошти до 24 липня 2020 року.

Станом на день подачі позову відповідач не повернув борг, чим порушив виконання свого зобов`язання. На звернення, з проханням повернути гроші, відповідач жодним чином не реагує, чим ухиляється від вирішення зобов`язання.

На підставі вищезазначеного, позивач просив суд:

-стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 суму боргу у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, три проценти річних з простроченої суми, у розмірі 922, 19 доларів США та суму судового збору.

Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 05.08.2022 року за даним позовом відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Окрім того, 04.08.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В обґрунтування поданого позову зазначив, що 10.01.2020 року ОСОБА_3 взяв в борг 20 730 (двадцять тисяч сімсот тридцять) доларів США у позивача, ОСОБА_1 , про що свідчить письмова розписка від 10.01.2020 року, за умовами якої, відповідач зобов`язувався повернути вказані кошти до 24 липня 2020 року.

Станом на день подачі позову відповідач не повернув борг, чим порушив виконання свого зобов`язання. На звернення, з проханням повернути гроші, відповідач жодним чином не реагує, чим ухиляється від вирішення зобов`язання.

На підставі вищезазначеного, позивач просив суд:

-стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 суму боргу у розмірі 20730 (двадцять тисяч сімсот тридцять) доларів США, три проценти річних з простроченої суми, у розмірі 1258, 39 доларів США та суму судового збору.

Вищевказана справа надійшла до провадження судді Кілійського районного суду Одеської області Березнікова О.В.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 10.08.2022 року, заяву позивача задоволено, цивільну справу № 502/1198/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, яка знаходиться в провадженні судді Кілійського районного суду Одеської області Масленикова Олександра Акимовича - об`єднано в одне провадження з цивільною справою № 502/1197/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, яка знаходиться в провадженні судді Кілійського районного суду Одеської області Березнікова Олександра Володимировича.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 26.09.2022 року, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті з викликом учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні під час розгляду справи по суті підтвердив обставини викладені в позовах та наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердив факти, викладені у позовах, а також пояснив, що позивачем вживалися заходи щодо мирного врегулювання спору, однак нічого не вийшло. На підставі вищезазначеного, позов просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що він не відмовляється від боргу, виплачує по можливості, однак його рахунки заблоковані. Підтвердив, що дійсно брав гроші у борг та обидві розписки писав особисто. Проте, сума боргу, яка погоджена між ним та позивачем складає загалом 36 000 доларів США за обома розписками. Також відповідач не погоджується зі стягненням 3 % річних від суми боргу.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до письмової розписки від 10.01.2020 року, підписаної особисто відповідачем встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зобов`язується повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 до 24.07.2020 року - 20 730 доларів США /а.с. 19/.

Окрім того, згідно письмової розписки від 09.11.2020 року, підписаної особисто відповідачем встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зобов`язується повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 до 24.07.2020 року 30 000 доларів США /а.с. 5/.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що перебував при складанні розписки на суму 30 000 доларів США, яку власноруч писав відповідач. Розписка була складена добровільно в присутності ще одного свідка.

Однією з засад цивільного законодавства України, відповідно до п.п. 3, 5, 6 ст. 3 ЦК України є: свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

У ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, та правової позиції Верховного Суду у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 лютого 2021 року у справі №755/11600/18.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Правові висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Щодо можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Окрім того, статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Із досліджених судом оригіналів розписок, наданих позивачем, встановлено, що відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позивачу грошові кошти в розмірі 30 000 доларів та 20 730 доларів у визначений строк.

Зобов`язання з повернення коштів відповідач підтвердив своїм підписом, що ним підтверджено в ході розгляду справи.

Таким чином суд вважає доведеним, що вказаними розписками підтверджується зобов`язання відповідача повернути позивачу грошові кошти у відповідному розмірі та у вказані в них строки.

Таким чином, враховуючи, що судом встановлено факт отримання відповідачем грошових коштів за розписками від 10.01.2020 року та від 09.11.2020 року у позику, суд також вважає доведеним той факт, що відповідачем порушено терміни повернення грошових коштів, у зв`язку з чим, приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 50 730 (20 730 + 30 000) доларів США.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Також, суд вважає обґрунтованими на підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК України вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь 3% річних у розмірі 922,19 доларів США за період з 25.07.2021 року по 02.08.2022 року, виходячи з розрахунку 3% річних від суми боргу 30 000 доларів США за 374 днів, за письмовою розпискою від 09.11.2020 року, а також в частині стягнення 3% річних у розмірі 1258 39 доларів США за період з 25.07.2020 року по 02.08.2022 року, виходячи з розрахунку 3% річних від суми боргу 20 730 доларів США за 739 днів, за письмовою розпискою від 09.11.2020 року.

Доказів неправильності відповідного розрахунку та свого розрахунку, який би спростовував розрахунки позивача, відповідачем суду не надано.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі сплаченого судового збору.

На підставі ст. ст. 3, 12, 15, 16, 202-204, 207, 610, 611, 625, 626-629, 631, 1046-1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 6-13, 81, 89, 141, 258, 264-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ) - суму заборгованості за договором позики від 10.01.2020 р. у розмірі 20 730 (двадцять тисяч сімсот тридцять) доларів США, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1258,39 доларів США та суму судового збору у розмірі 7580,97 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ) - суму заборгованості за договором позики від 09.11.2020 р. у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 922,19 доларів США та суму судового збору у розмірі 10971,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.10.2022 року.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников