Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/1993/22
Провадження № 2/209/929/22
РІШЕННЯ

іменем України

"25" жовтня 2022 р. м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

при секретарі Золотих Л.М.

за участі прокурора Іщенко А.О.

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області в Кузьменко С. в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменко С. в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» шкоду у сумі 43177,55 грн., завдану кримінальним правопорушенням у вигляді витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 від злочину ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.05.2020 у справі № 209/365/20 (КП №0002186 від 22.11.2019) ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як водій автомобіля «Subaru Impreza» р/н НОМЕР_1 , 21.11.2019 приблизно о 21 годині 27 хвилин - у темний час доби, здійснюючи рух по проїзній частині пр. Металургів в районі будинку № 48 по в м. Кам`янське, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, не маючи перешкод ні технічного, ні механічного характеру, своєчасно не виявив пішохода, який вийшов на проїжджу частину дорогу зліва, та в темпі повільного кроку почав перетинати проїжджу частину дороги зліва направо, наближаючись до смуги руху автомобілю «Subaru Impreza», під керуванням водія ОСОБА_1 , та своєчасно заходів до зниження швидкості руху керованого ним автомобілю не вжив, внаслідок чого скоїв наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_2 . В результаті вказаної дорожньо-транспортної події, згідно висновку судового експерта №1331-Е від 24.12.2019 року потерпілому ОСОБА_2 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла з відкритим переломом лівої малогомілкової кістки в нижній третині з відповідною йому раною по внутрішній поверхні лівої гомілки в нижній третині (слідом загоєння котрої є виявлений в нього рубець), закритий розривом лонного з`єднання, відкритим переломом 2-ї п`ясної кістки лівої кісті, закритою черепно-мозковою травмою з саднами та ранами на голові (слідом загоєння котрих є виявлені в нього рубці), що супроводжувалось явищами струсу головного мозку, які в сукупності відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні № 03 Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 22.11.2019 по 27.01.2020. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого склали 43177 грн. 55 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. Ухвала Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська відносно ОСОБА_1 набула чинності 14 травня 2020 та в апеляційному порядку не оскаржувалась. Факт лікування потерпілого та витрати на його лікування підтверджується довідкою калькуляцією Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги». Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16.07.1993. Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Враховуючи те, що саме злочинними діями ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких останній лікувалася у Комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» і вина ОСОБА_1 доведена в суді, а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат нд. лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

Заяви (клопотання) учасників справи.

Прокурор Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Іщенко А.О. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити повністю.

Представник Кам`янської міської ради у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином.

Представник КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представник відповідача адвокат Борщевич І.О. надав суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутністю та за відсутністю відповідача. Позовні вимоги визнають у повному обсязі.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.69)

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.05.2020 у справі № 209/365/20 (КП№0002186 від 22.11.2019) ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим (а.с.18-19)

Згідно довідки калькуляції, виданої КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 03.08.2022 року № 572, потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» у період з 22.11.2019 року по 27.01.2020 року, бюджетна вартість лікування потерпілого становить 43177,55 грн (а.с.26-27).

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, повинна відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Пунктом 6 даної постанови також передбачено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно пункту 3 Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Статтею 103-4 Бюджетного кодексу України визначено, що фінансування закладів охорони здоров`я місцевих бюджетів здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету.

У відповідності до п. 4 Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Оскільки фінансування закладів охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету, то витрачені кошти на лікування потерпілих від злочинів підлягають стягненню на користь закладів охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. а) п. 3 ч. 1ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, пологові будинки, станції швидкої та невідкладної медичної допомоги, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки).

У зв`язку з цим, неповернення витрачених бюджетних коштів на лікування потерпілих від злочинів порушує інтереси держави та суспільний інтерес відповідної територіальної громади у вигляді забезпечення належного та якісного медичного обслуговування громадян.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що між діями ОСОБА_1 та перебуванням потерпілого на лікуванні є прямий причинний зв`язок.

Згідно довідки калькуляції КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» за період лікування потерпілого ОСОБА_2 було використано бюджетних коштів на суму 43177,55 гривень.

Оскільки Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» перебуває у сфері управління Кам`янської міської ради та фінансується, в тому числі, за кошти Державного бюджету України, суд вважає, що витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину повинні бути відшкодовані засудженим.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи не надано доказів на підтвердження відшкодування витрат лікарні на лікування потерпілого з боку відповідача у справі, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить також стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменко Сергія в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави в особі Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» кошти, у розмірі 43177 (сорок три тисячі сто сімдесят сім гривень) 55 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 25.10.2022 року.

Суддя О.О. Лобарчук