Провадження № 2/761/3432/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участі секретаря Войновського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на додаткові витрати для дитини,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться дана цивільна справа.

Сторони у судове засідання не з`явилися повідомлялися належним чином, про дату, час та місце розгляду справи.

Позивач у судове засідання повторно не з`явилась, повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вбачає підстави для залишення позову без розгляду, оскільки позивач, яка була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи у судові засідання, призначені 13 жовтня 2022 року та 20 жовтня 2022 року не з`явилася.

Вирішуючи це питання суд приймає до уваги наступне.

Матеріали справи містять розписку представника позивача про ознайомлення про дату, час та місце судового засідання, яке було призначено 13.10.2022.

Проте, у судове засідання призначене на 13.10.2022 року, позивач та її представник, не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про відкладення судового засідання, призначеного на 13.10.2022 у зв`язку з тим, що він перебуває на лікарняному. До клопотання представника позивача про відкладення судового засідання, призначеного на 13.10.2022, було додано медичну документацію, з якої, зокрема, вбачається перебування представника позивача на лікарняному до 11.10.2022 у зв`язку з травмою.

З огляду на вказане, враховуючи клопотання представника позивача та неявку сторони позивача, судове засідання було відкладено на іншу дату, а саме: 20.10.2022.

Суд надіслав позивачу засобом поштового зв`язку повістку про виклик позивача у судове засідання, призначене на 20.10.2022, однак, як убачається з інформації "Укрпошти" "Трекінг поштових відправлень", поштове відправлення № 788 з вмістом судової повістки не було вручено позивачу під час доставки (інші причини).

20 жовтня 2022 року через канцелярію суду надійшла заява від представника позивача стосовно відкладення справи у зв`язку з перебування адвоката на лікарняному.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд враховує те, що судове засідання 11.08.2022 було відкладено за клопотанням представника позивача у зв`язку з його бажанням реалізувати своє право на подання відповіді на відзив, який був прийнятий судом до розгляду в судовому засіданні ще 02.02.2022, бажанням представника надати для огляду судом оригіналу договору, проти витребування якого за клопотанням представника відповідача представник позивача в судовому засіданні заперечував.

Про судове засідання, призначене 13.10.2022 сторона позивача була належним чином повідомлена, про що в справі наявна розписка адвоката позивача.

Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Щодо повідомлення сторони позивача про судове засідання, призначене на 20.10.2022, суд також виконав свій обов`язок стосовно повідомлення позивача про судове засідання, а саме надіслав за місцем проживання позивача, рекомендованим поштовим відправленням, судову повістку. Суд наголошує на тому, що матеріали справи містять докази отримання позивачем поштових відправлень за адресою надсилання судової повістки.

Крім того, про обізнаність позивача з датами судових засідань свідчить і те, що від представника позивача надійшла заява про відкладення судових засідань, у зв`язку з перебуванням на лікарняному представника, та перебуванням позивачки за межами України, однак, без належного підтвердження такого факту, додаючи до клопотання виключно роздруківку інформації про дати відкриття та закриття лікарняних листів щодо невідомої особи (осіб).

З огляду на викладене, суд належним чином у відповідності до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України повідомляв позивача про час та місце проведення кожного судового засідання.

Неявка позивача у судове засідання 20.10.2022 є повторною, вона слугує підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

При цьому, суд враховує те, що поважність причин повторної неявки в судове засідання законодавцем не вимагається.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі N 465/6555/16-ц провадження N 61-9020св21.

Так, Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі N 465/6555/16-ц провадження N 61-9020св21 зазначив, що системний аналіз норм процесуального права (ст.ст.43,44,223,257 ЦПК) дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21 та від 20 червня 2022 року у справі 607/2015/17.

За ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини підкреслив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. рішення у справах "Олександр Шевченко проти України" від 26 квітня 2007 року, «Пономарьов проти України» та "Трух проти України" від 14 жовтня 2003 року).

Разом з тим, у разі неможливості прибути у судове засідання з огляду на дію в Україні з 24.02.2022 року по теперішній час військового стану, а також з інших підстав, сторона позивача могла клопотати про розгляд справи у форматі відеоконференції поза межами розташування суду, та за допомогою власних засобів, однак, жодного клопотання стосовно розгляду справи у вказаному форматі до суду не надходило.

Про наявність норми статті 212 ЦПК України та такої можливості мав бути обізнаний представник позивача, який є кваліфікованим юристом.

Також, позивач та її представник не були позбавлені права звернутись до суду з клопотанням про розгляд справи за наявними матеріалами без їх участі.

З рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», слідує, що в силу вимог ч. 1 статті 6 Конвенції про захисти прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач (заявник) має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Суд враховує, що дана цивільна справа розглядається в спрощеному провадженні, прерогативою якого є розгляд справи у найкоротший термін, а саме: не триваліше 60 днів з дня відкриття провадження у справі, - ст.275 ЦПК України.

Однак, з моменту відкриття провадження у справі, а саме: з 28 липня 2021 року, минули всі розумні строки розгляду справи, а позивач, який є ініціатором судового розгляду, жодних зусиль стосовно прискорення розгляду справи, не вчиняє, а навпаки не з`являється у судові засідання, що зумовлює затягування судового розгляду справи.

Так, Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави. Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, Європейського суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, у своїх рішеннях у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий суд та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи, що позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, двічі поспіль не з`явилася в судове засідання, не скористалася правом подати заяву про розгляд справи за її відсутності, суд вважає, що позов слід залишити без розгляду.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 44, 223, 257, 259, 260, 353-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на додаткові витрати для малолітньої дитини - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення заяви без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА