КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/6140/2022 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мілоцького Олега Леонідовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської (Апатенко) Марини Анатоліївни, Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - державне підприємство «Сетам», про визнання незаконними дій приватного виконавця в межах проведення виконавчих дій, визнання незаконним та скасування акту приватного виконавця, визнання незаконним та скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О. Л., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської (Апатенко) М. А., Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державне підприємство «Сетам» про визнання незаконними дій приватного виконавця в межах проведення виконавчих дій, визнання незаконним та скасування акта приватного виконавця, визнання незаконним та скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в якому просив:

- визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу міста

Києва Мілоцького О. Л., які полягають у винесенні незаконного акта про реалізацію предмета іпотеки від 01 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні № 56650968 з примусового виконання виконавчого листа № 2-452/12, виданого 07 листопада 2013 року Дарницьким районним судом міста Києва;

- визнати незаконним та скасувати акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О. Л про реалізацію предмета іпотеки від 01 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні № 56650968 з примусового виконання виконавчого листа № 2-452/12, виданого 07 листопада 2013 року Дарницьким районним судом міста Києва;

- визнати незаконним та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 04 жовтня 2018 року № 1232, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовською (Апатенко) М. А.;

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 43350155 від 04 жовтня 2018 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовською (Апатенко) М. А., згідно з яким здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :90:934:0011, площею 0,0655 га, для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, господарства, сінокосіння і випасання худоби, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ПАТ «Універсал Банк»;

- скасувати запис про право власності № 28237324 від 04 жовтня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, внесений на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської (Апатенко) М. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 жовтня 2018 року, індексний номер 43350155.

Посилався на те, що приватним виконавцем порушено процедуру проведення електронних торгів від 04 жовтня 2018 року, на підставі яких ПАТ «Універсал Банк» набуло у власність нерухоме майно позивача. Порушення полягають у такому.

Банк (стягувач) обґрунтовував заяву про зарахування за собою нереалізованого на електронних торгах нерухомого майна нормами Закону України «Про іпотеку», які не підлягають застосуванню.

Спірні правовідносини регулюються виключно Законом України «Про виконавче провадження», Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, згідно з якими нереалізоване майно на перших електронних торгах виставляється організатором на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеною в порядку статті 57 указаного Закону України.

У разі повторної нереалізації майно виставляється на треті торги за ціною 70 відсотків його вартості.

Статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено наявність імперативних норм, які регулюють проведення третіх електронних торгів, після чого у виконавця з`являється право запропонувати вирішити питання про залишення нереалізованого майна за боржником.

Приватним виконавцем не вирішено питання прийняття постанови про передачу майна стягувачу та акта, які є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Крім того, приватним нотаріусом при оформленні та реєстрації права власності за стягувачем було порушено положення статті 55 Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», оскільки майно було обтяжено.

22 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду по вказаній справі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року скасувати та постановити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Посилається на те, що існує реальна загроза відчуження АТ «Універсал Банк» спірного нерухомого майна безперешкодно на користь третіх осіб .

Крім того, посилається на те, що суд першої інстанції не встановив, що існує реальна загроза невиконання судового рішення, заявлені заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам, їх невжиття може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача.

Посилається на те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому запропоновані позивачем заходи забезпечення позову в його заяві не порушують законні права та інтереси відповідачів.

Вказана апеляційна скарга вже була предметом розгляду в апеляційному суді.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 липня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року - визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задоволено, ухвалу Київського апеляційного судувід 30 липня 2021 року - скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутня реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду .

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О. Л., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської (Апатенко) М. А., Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державне підприємство «Сетам», про визнання незаконними дій приватного виконавця в межах проведення виконавчих дій, визнання незаконним та скасування акта приватного виконавця, визнання незаконним та скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в якому просив:

- визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу міста

Києва Мілоцького О. Л., які полягають у винесенні незаконного акта про реалізацію предмета іпотеки від 01 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні № 56650968 з примусового виконання виконавчого листа № 2-452/12, виданого 07 листопада 2013 року Дарницьким районним судом міста Києва;

- визнати незаконним та скасувати акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О. Л про реалізацію предмета іпотеки від 01 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні № 56650968 з примусового виконання виконавчого листа № 2-452/12, виданого 07 листопада 2013 року Дарницьким районним судом міста Києва;

- визнати незаконним та скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 04 жовтня 2018 року № 1232, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовською (Апатенко) М. А.;

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 43350155 від 04 жовтня 2018 року, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовською (Апатенко) М. А., згідно з яким здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :90:934:0011, площею 0,0655 га, для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, господарства, сінокосіння і випасання худоби, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ПАТ «Універсал Банк»;

- скасувати запис про право власності № 28237324 від 04 жовтня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, внесений на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської (Апатенко) М. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 жовтня 2018 року, індексний номер 43350155.

Крім того, позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду по вказаній справі.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, та повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів інших осіб.

На підставі ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

забороною вчиняти певні дії;

встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку сторін з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що не застосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній справі є захист права власності позивача на спірне нерухоме майно на предмет іпотеки садовий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,0655 га., цілове призначення якої ведення садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів вважає, що між сторонами виник спір, зокрема, з приводу спірного майна, тому виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, зважаючи на наявність загрози утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вимоги заяви про забезпечення позову є обґрунтованими.

Позивачем наведені як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку сторін з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з роз`ясненнями викладеними у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року -скасувати.

Ухвалити нову постанову якою заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна - земельної ділянки за кадастровим номером :90:934:0011 площею 0,0655 для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, господарства, сінокосіння і випасання худоби, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та садового будинку АДРЕСА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2022 року.

Головуючий

Судді