Постанова

Іменем України

19 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 127/13458/20

провадження № 61-17867св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Голоти Л. О., Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2020 року фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 906 440,00 грн за договором від 25 грудня 2019 року про надання послуг з пошуку нерухомого майна для придбання.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 25 грудня 2019 року між ним та відповідачем укладений договір № 5-П-19-169 про надання послуг по пошуку нерухомого майна для придбання, пунктом 1.1. якого передбачено, що він, як виконавець послуги, зобов`язується надати комплекс маркетингових, рекламних, інформаційних і консультаційних послуг на ринку нерухомості з метою забезпечення замовника інформацією про аналіз та прогноз стану ринку нерухомості, його учасників, надати послуги з вивчення кон`юнктури ринку, консультацій у сфері законодавства, що регулює ринок нерухомості, а також забезпечити розповсюдження реклами, здійснити підбір та надати рекомендації з вибору об`єкту нерухомості, забезпечити супроводження набуття замовником чи третьою особою на його розсуд об`єкту нерухомості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані виконавцем послуги у порядку та спосіб передбаченому договором.

Пунктом 3.7. цього договору сторони погодили, що замовник зобов`язаний оплатити послуги виконавця у розмірах та спосіб, що передбачений підпунктами 3.1. та 3.2. договору і в тому випадку, коли об`єкт нерухомості, що значиться у акті здачі - приймання виконаних послуг, що є додатком 1 до цього договору, набутий на його розсуд третьою особою, зокрема, але не виключно: будь - ким із подружжя замовника; дітьми, батьками, сестрою, братом, іншими родичами замовника; дітьми, батьками, сестрою, братом, іншими родичами другого з подружжя замовника; юридичною особою до котрої має відношення замовник, чи до будь - кого з перелічених його родичів, в тому числі але не виключно коли такі особи є засновниками, співзасновниками, власниками, співвласниками, керівниками, кінцевими бенефіціарами чи посадовими особами такої юридичної особи.

10 лютого 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНПЛАЗА» (далі - ТОВ «ВІНПЛАЗА») придбало об`єкт нерухомості - нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який оглядався відповідачем за його (позивача) посередництва, й приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л. С. посвідчено договори купівлі - продажу за реєстровими номерами 146 та 150.

Згідно відомостей ЄДРПУО засновником (учасником) ТОВ «ВІНПЛАЗА», а також кінцевим бенефіціарним власником та директором (керівником) вказаної будівлі є батько відповідача - ОСОБА_3 .

Вказував, що ним виконано взяті на себе зобов`язання належним чином та у повному обсязі. Вказані послуги були прийняті відповідачем без будь - яких претензій, що про складено відповідний акт. Підписанням такого акту відповідач підтвердив, що послуги надані йому у повному обсязі.

Згідно підписаного акту наданих послуг вартість придбаного об`єкта складає 850 000 доларів США, а тому у відповідача, відповідно до пункту 3.1 договору, виник обов`язок з оплати його (позивача) послуг в сумі 34 000 доларів США, що складає 4 % від вартості об`єкту нерухомості та еквівалентно 906 440,00 грн.

Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2021 року в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем виконання взятих на себе, як виконавцем, обов`язків, які регламентовані в розділі 2 договору від 25 грудня 2019 року, а, відтак, і відсутності у відповідача обов`язку, передбаченого пунктом 3.1. цього договору, на оплату послуг, обумовлених у ньому.

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Постановою Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2021 року в даній справі скасовано та ухвалено нове.

Позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 борг за договором від 25 грудня 2019 року № 5-П-19-169 про надання послуг по пошуку майна для придбання в сумі 48 000,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Частково задовольняючи позов, апеляційний суд виходив із того, що матеріалами справи доведено виконання ФОП ОСОБА_1 умов укладеного між сторонами договору, зокрема актом приймання виконаних послуг від 25 грудня 2019 року, який підписаний без зауважень.

При цьому, суд дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача на користь позивача на підставі пункту 3.1 договору підлягають грошові кошти в сумі 48 000,00 грн, а не 906 440,00 грн, оскільки останнім не надано суду доказів про те, що сума вартості об`єкта нерухомості, зазначена в акті приймання виконаних послуг від 25 грудня 2019 року, - 850 000 доларів США, була погоджена з власником придбаного об`єкта нерухомості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

01 листопада 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити постанову апеляційного суду, збільшивши розмір стягнутої суми боргу відповідно до умов договору.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 355/385/17, від 19 березня 2021 року в справі № 904/2073/19, від 17 травня 2021 року в справі № 367/5215/19, від 30 травня 2018 року в справі № 127/22887/16, від 28 лютого 2018 року в справі № 643/15598/15, від 24 жовтня 2019 року в справі № 296/8937/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що апеляційний суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні справи.

Він у повному обсязі та належним чином виконав узяті на себе зобов`язання за договором від 25 грудня 2019 року, які без будь - яких претензій прийняті відповідачем, що про складений відповідний акт та підписаний сторонами.

Доводи інших учасників справи

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу № 127/13458/20 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2022 року справу № 127/13458/20 призначено до судового розгляду.

Обставини справи

Суди встановили, що 25 грудня 2019 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір № 5-П-19-169 про надання послуг по пошуку нерухомого майна для придбання.

Згідно пункту 1.1 договору виконавець зобов`язався надати комплекс маркетингових, рекламних, інформаційних, консультаційних послуг на ринку нерухомості з метою забезпечення замовника інформацією про аналіз та прогноз стану ринку нерухомості, його учасників, надати послуги з вивчення кон`юнктури ринку, консультацій у сфері законодавства, що регулює ринок нерухомості, а також здійснити підбір та надати рекомендації з вибору об`єкту нерухомості, забезпечити супроводження набуття замовником чи третьою особою на його розсуд прав власності на об`єкт нерухомості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані виконавцем послуги у порядку та спосіб передбаченому цим договором.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що у випадку набуття замовником чи будь - якою третьою особою на його розсуд прав власності на об`єкт нерухомості вказаного в акті здачі - приймання виконаних послуг (додаток № 1 до договору) замовник зобов`язується оплатити винагороду виконавцю у розмірі 4 % від суми вартості об`єкту нерухомості за погодженням з його власником, що вказується безпосередньо у самому акті здачі - приймання виконаних послуг, однак у будь - якому випадку сума винагороди не може бути меншою за вісім мінімальних заробітних плат, що установлена на день здійснення розрахунку.

Відповідно до пункту 3.4 договору факт надання послуг за цим договором підтверджується нотаріальним посвідченням правочину щодо набуття прав на об`єкт нерухомості, вказаний в акті здачі - приймання виконаних послуг, що є додатком 1 до договору.

У пункті 3.7 сторони погодили, що замовник зобов`язаний оплатити послуги виконавця у розмірах та спосіб, що передбачений пунктами 3.1. та 3.2. цього договору, і у тому випадку, коли права на об`єкт нерухомості, що значиться в акті здачі - приймання виконаних послуг набуті на його розсуд третьою особою, зокрема, але не виключно: будь - ким із подружжя замовника; дітьми, батьками, сестрою, братом, іншими родичами замовника; дітьми, батьками, сестрою, братом, іншими родичами другого з подружжя замовника; юридичною особою до котрої має відношення замовник, чи до будь - кого з перелічених його родичів, в тому числі але не виключно коли такі особи є засновниками, співзасновниками, власниками, співвласниками, керівниками, кінцевими бенефіціарами чи посадовими особами такої юридичної особи; особи, що була присутня разом із замовником чи за його дорученням при огляді нерухомості.

25 грудня 2019 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписаний акт приймання виконаних послуг (додаток № 1 до договору від 25 грудня 2019 року), за змістом якого виконавець, відповідно до умов договору, надав, а замовник в особі ОСОБА_2 отримав конфіденційну інформацію та послуги стосовно нижче наведених об`єктів нерухомості, що пропонуються до відчуження, про які замовник раніше ніякої інформації не мав і їх не бачив. П. 1 Комерційна нерухомість, АДРЕСА_1, вартість 19 779 500,00 грн, що еквівалентно 850 000,00 доларів США.

В акті зазначено, що, окрім замовника, при огляді об`єкта нерухомості був присутній ОСОБА_3 (батько відповідача).

10 лютого 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Київ - Плюс» та ТОВ «ВІНПЛАЗА» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л. С. за реєстровим номером 146, за яким ТОВ «Київ - Плюс» продало, а ТОВ «ВІНПЛАЗА» купило 43/100 часток будівлі загальною площею 2930,1 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Також 10 лютого 2020 року аналогічний договір купівлі-продажу укладений між приватним вищим навчальним закладом «Київський університет культури» та ТОВ «ВІНПЛАЗА», що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л. С. за реєстровим номером 150, за яким ТОВ «ВІНПЛАЗА» придбало 57/100 часток нежитлової будівлі незавершеної будівництвом, 72 % готовністю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані договори у день їх посвідчення зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновниками ТОВ «ВІНПЛАЗА», станом на день посвідчення та набуття у власність вказаних нежитлових приміщень, є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з рівними розмірами внеску до статутного фонду в сумі 1 150 000 грн.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що виконав зобов`язання за договором про надання послуг від 25 грудня 2019 року у повному обсязі, проте відповідач, на порушення пунктів 3.1- 3.2, договору, отримавши ці послуги, не виконав вимоги про їх оплату у строк та розмірі, встановлені пунктом 3.7 договору.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Так, підставою касаційного оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року є посилання заявника на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 355/385/17, від 19 березня 2021 року в справі № 904/2073/19, від 17 травня 2021 року в справі № 367/5215/19, від 30 травня 2018 року в справі № 127/22887/16, від 28 лютого 2018 року в справі № 643/15598/15, від 24 жовтня 2019 року в справі № 296/8937/16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Позиція Верховного Суду

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно частини першої статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Апеляційний суд установив, що виконавцем ФОП ОСОБА_1 виконано умови пункту 1.1 договору про надання послуг з пошуку нерухомого майна для придбання та знайдено відповідне нерухоме майно з метою придбання, однак замовником умови договору виконані не були, оплати за ці послуги в установлений строк не здійснено.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками апеляційного суду про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню оплата зазначених послуг.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти, визначені пунктом 3.1 укладеного між ними договору, в сумі 906 440,00 гривень, тобто 4 % від суми вартості об`єкта нерухомості за погодженням з його власником, що вказана безпосередньо у самому акті приймання виконаних послуг від 25 грудня 2019 року.

Дійшовши висновку про те, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 48 000,00 гривень відповідно до пункту 3.1 договору, апеляційний суд зазначив, що правових підстав для стягнення грошових коштів в сумі 906 440 гривень немає через ненадання позивачем доказів, що сума вартості об`єкта нерухомості, зазначена в акті приймання виконаних послуг від 25 грудня 2019 року - 850 000 доларів США, була погоджена з власником об`єкта нерухомості.

Такі висновки апеляційного суду є правильними, виходячи з такого.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem».

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party).

У справі, яка є предметом перегляду, встановлено, що, укладаючи 25 грудня 2019 року договір про надання послуг по пошуку нерухомого майна для придбання, у пункті 3.1 сторони домовились, зокрема про оплату винагороди виконавцю у розмірі 4 % від суми вартості об`єкта нерухомості за погодженням з його власником, що вказується безпосередньо в акті здачі - приймання виконаних послуг.

Замовник зобов`язаний здійснити оплату наданих послуг у день нотаріального посвідчення правочину про набуття прав на об`єкт нерухомості вказаного в акті-прийманні виконаних робіт (пункт 3.2 договору від 25 грудня 2019 року).

Відповідно до пункту 3.4 договору факт надання послуг за цим договором підтверджується нотаріальним посвідченням правочину щодо набуття прав на об`єкт нерухомості, що вказаний в акті здачі - приймання виконаних послуг, що є додатком 1 до договору.

Таким чином, при з`ясуванні порядку оплати винагороди виконавцю за умовами укладеного між сторонами договору від 25 грудня 2019 року, слід зробити висновок, що обов`язок з оплати послуг позивача у розмірі 4 % від вартості об`єкта нерухомості виникає у разі, якщо сума вартості об`єкта нерухомості, що зазначена в акті приймання виконаних послуг від 25 грудня 2019 року (850 000 доларів США), була погоджена з власником цього об`єкта.

У пункті 3.7 договору сторони визначили, що замовник зобов`язаний оплатити послуги виконавця у розмірах та спосіб, що передбачений пунктами 3.1. та 3.2 зазначеного договору і у тому випадку, коли права на об`єкт нерухомості, що значиться в акті здачі - приймання виконаних послуг набуті на його розсуд третьою особою, зокрема але не виключно: будь - ким із подружжя замовника; дітьми, батьками, сестрою, братом, іншими родичами замовника; дітьми, батьками, сестрою, братом, іншими родичами другого з подружжя замовника; юридичною особою, до котрої має відношення замовник, чи до будь - кого з перелічених його родичів, в тому числі, але не виключно, коли такі особи є засновниками, співзасновниками, власниками, співвласниками, керівниками, кінцевими бенефіціарами чи посадовими особами такої юридичної особи; особи, що була присутня разом із замовником чи за його дорученням при огляді нерухомості.

Представлений відповідачу для огляду об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 придбаний юридичною особою ТОВ «ВІНПЛАЗА», учасником та керівником якої є батько відповідача - ОСОБА_3 , а тому у відповідача, як замовника, відповідно до пункту 3.7 договору виник обов`язок щодо оплати послуг позивача у розмірі та строки, передбачені пунктами 3.1. та 3.2. договору.

Факт досягнення згоди між сторонами стосовно всіх умов договору, з якими замовник погодився, підтверджується його підписанням без будь-яких застережень.

У передбаченому законом порядку договір не оскаржувався, не розривався, не визнаний недійсним чи неукладеним, тому, в силу вимог пункту 4.1, діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що 10 лютого 2020 року ТОВ «ВІНПЛАЗА» за договорами купівлі-продажу нерухомого майна придбало 43/100 часток будівлі загальною площею 2930,1 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за 1 600 000,00 грн, та 57/100 часток нежитлової будівлі незавершеної будівництвом за цією ж адресою за 600 000,00 грн. Договори у день їх посвідчення зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як передбачено пунктом 3.4 договору від 25 грудня 2019 року.

На виконання зобов`язання позивачем за умовами укладеного між сторонами договору ФОП ОСОБА_1 (виконавець послуги) та ОСОБА_2 (замовник) склали акт приймання виконаних послуг, згідно з яким замовник підтвердив, зокрема, що надані йому послуги виконавцем повністю відповідають умовам договору. Вартість комерційної нерухомості по АДРЕСА_1 складає 19 779 500,00 грн, що еквівалентно 850 000,00 дол. США.

Таким чином встановлено, що в нотаріально посвідчених правочинах щодо відчуження майна та в акті приймання виконаних послуг, який підписаний позивачем та відповідачем, зазначені абсолютно різні дані щодо ціни, за яку майно було відчужено. При цьому, даних про те, що вказана в акті приймання виконаних послуг сума була погоджена з власником зазначеної нерухомості - продавцем, матеріали справи не містять.

Виходячи з того, що позивач не довів, що сума вартості об`єкта нерухомості, яка зазначена в акті приймання виконаних послуг від 25 грудня 2019 року, - 850 000,00 доларів США була погоджена з власником об`єкта нерухомості, розташованого на АДРЕСА_1 , апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про те, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають грошові кошти в сумі 48 000,00 гривень, відповідно до пункту 3.1 укладеного між сторонами договору. Суд також урахував, що сума винагороди не може бути меншою за вісім мінімальних заробітних плат, що установлена на день здійснення розрахунку.

Доводи касаційної скарги щодо неправильного тлумачення апеляційним судом пункту 3.1 договору та відсутності обов`язку узгоджувати з власником майна суми вартості об`єкта нерухомості, за яку він буде проданий, касаційний суд відхиляє, застосовуючи принцип сontra proferentem (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Оскільки саме позивач включив зазначену умову в договір, тому він повинен нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

Висновок апеляційного суду відповідає обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, узгоджується з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані, та не суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах, що зазначені заявником в касаційній скарзі.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційним судом та додаткового правового аналізу не потребують.

Інші наведені в касаційній скарзі аргументи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судом, що в силу положень статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов