Справа № 685/153/22
Провадження № 2/685/87/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Казмірчук І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 та

її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за участі Теофіпольської селищної ради як органу опіки та піклування,

В С Т А Н О В И В :

15 лютого 2022 року адвокат Хомяк О.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, заявивши вимогу позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо спільної з позивачкою доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з нього на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки в сумі 5370,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відкрито нехтує вимогами закону щодо обов`язку брати участь у вихованні дитини, а саме, дитину не виховує, ухиляється від спілкування з нею, не готує її до самостійного життя, не цікавиться справами дитини та станом її здоров`я, не піклується про стан здоров`я дитини, не піклується про її духовний та моральний розвиток.

Вимоги щодо стягнення неустойки обґрунтовані неналежним виконанням рішення суду про стягнення аліментів.

В ході судового розгляду позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі та додатково пояснила, що після припинення між нею та відповідачем спільного проживання, той поїхав на свою батьківщину в Тернопільську область, після чого не спілкується з дитиною, хоча ніяких перешкод для побачень не має наміру чинити, не прислав жодного подарунка. Зазначила, що одного разу ОСОБА_3 сам зателефонував до неї та запропонував, що відмовиться від дитини, натомість вона має відмовитися від стягнення з нього аліментів. Проте, потім знову зателефонував сказати, що передумав відмовлятися від дитини, щоб хтось його доглядав на старості, і після цієї розмови він перестав сплачувати аліменти. Також пояснила, що бажає позбавити відповідача батьківських прав щодо їх дитини, щоб він в подальшому не міг мати до неї претензій в частині надання йому утримання, а також щоб не мати проблем щодо отримання від нього дозволу на виїзд дитини за кордон в разі виникнення такої необхідності, оскільки він такого дозволу не надасть.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в суд не з`явився, відзиву не направив, клопотань не надав.

Поштове відправлення з судовою повісткою, направлене за зареєстрованим місцем проживання відповідача по АДРЕСА_1 , було повернене суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, за таких обставин він вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, справа розглянута за його відсутності.

Суд не приймає до уваги фотокопію заяви, яка надійшла до суду засобами електронної пошти, згідно якої ОСОБА_3 просить суд розгляд справи провадити за своєї відсутності та про визнання вимог про позбавлення батьківських прав, оскільки вона не завірена електронним цифровим підписом.

Заслухавши доводи учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

В разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, можуть бути позбавлені батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інших, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позивач та відповідач являються батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шлюб між ними розірвано 30 квітня 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 13 червня Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2020 року про розірвання шлюбу, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 27 лютого 2021 року Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), згідно якого позивач після укладення шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Відповідач народився і до укладення шлюбу з позивачкою проживав в іншій області, а після припинення спільного проживання та розірвання шлюбу повернувся на свою батьківщину.

Місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається, згідно ч. 1 ст. 160 СК України, за згодою батьків, з матеріалів справи вбачається, що сторони дійшли згоди про місце проживання їх доньки ОСОБА_4 разом з матір`ю в смт Теофіполь.

Враховуючи значну віддаленість місць проживання позивачки з дитиною та відповідача, а також створення позивачкою нової сім`ї з іншим чоловіком та проживання з ними дитини, введення в країні певних обмежень, пов`язаних спочатку з карантином по боротьбі із коронавірусним захворюванням COVID-19 та військовими діями в подальшому, що створює об`єктивні труднощі для особистих побачень відповідача з дитиною, а малий вік доньки і для спілкування за допомогою телефонного або відеозв`язку.

Посилання позивачки в обґрунтування вимоги позбавлення батьківських прав на унеможливлення відповідачеві в майбутньому заявляти вимоги до доньки щодо свого утримання, а також забезпечення виїзду за межі України без необхідності отримання дозволу від батька, суд до уваги не приймає, оскільки статтею 2 ЦПК України передбачено метою цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а не захист від можливого їх порушення, невизнання чи оспорювання у майбутньому.

Суд не погоджується з висновком Теофіпольської селищної ради, як органу опіки та піклування, від 16 грудня 2021 року № 2430/02-40 про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки не обґрунтовано, в чому полягає інтерес дитини в позбавленні батьківських прав її батька.

За таких обставин суд не знайшов підстав для застосування щодо відповідача позбавлення батьківських прав, як крайньої міри впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків.

Позовна вимоги стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Теофіпольським районним судом Хмельницької області 19 березня 2020 року прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання ОСОБА_8 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн./міс.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів боржника ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 62014312, сформованого державним виконавцем Бережанського ВДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного МУМЮ (м. Івано-Франківськ) ОСОБА_9 , сукупний розмір заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 24 грудня 2021 року становив 5250 грн., у зв`язку з чим позивач, як одержувач аліментів, має право на стягнення неустойки.

Разом з тим, суд не погоджується з сумою неустойки, яку просить стягнути позивач.

Відповідно до вищезазначеного рішення суду, аліменти стягуються починаючи з 15 січня 2020 року, платник ОСОБА_3 сплатив аліменти за половину місяця в розмірі 750 грн., проте державний виконавець, як вбачається з розрахунку заборгованості, за січень 2020 року визначив суму аліментів, яка підлягає стягненню, виходячи з розрахунку за повний місяць у сумі 1500 грн., що призвело до утворення заборгованості в 750 грн.

Оскільки неустойка за прострочення сплати аліментів може бути нарахована лише за аліменти, які призначені судом, тому заборгованість з аліментів становить 4500 грн., тобто без урахування заборгованості за першу половину січня 2020 року, коли у відповідача ще не існувало обов`язку сплачувати аліменти, яка і підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 19, 150, 164, 165, 167, 193, 196 СК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4500,00 грн. (Чотири тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 831,62 грн. (Вісімсот тридцять одна гривня 62 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 27 жовтня 2022 року.

Суддя Самойлович А.П.