Справа № 527/599/22
провадження № 2/527/306/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Свістєльнік Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Бородіної Д.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання набутого рухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частини,-

УСТАНОВИВ:

03 травня 2022 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом.

26 жовтня 2022 року представники сторін подали до суду заяву про затвердження мирової угоди, в якій зазначили, що під час знаходження в суді цивільної справи, сторони дійшли до згоди про укладення між ними мирової угоди, яку представники сторін прохали суд визнати, а провадження по справі закрити. Вказали, що наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч. 3 ст. 207 ЦПК України, сторонам відомі та чітко зрозумілі.

Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи до суду не з`явилися, надавши представникам право представляти свої інтереси в суді.

Суд, дослідивши зміст наданої мирової угоди, враховуючи те, що сторони наполягають на затвердженні мирової угоди, при цьому не порушуються їх права та інтереси, права та інтереси інших осіб, перевіривши докази та умови мирової угоди, текст мирової угоди підписаний представниками сторін, прийшов до висновку, що вона не суперечить вимогам процесуального права і підлягає визнанню.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву.

З матеріалів справи вбачається, що сторони справи з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, які стосуються лише прав та обов`язків сторін та предмета позову, уклали у справі мирову угоду та просили суд її затвердити, про що подали до суду спільну заяву.

Згідно з ч.3ст.207 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що надана сторонами мирова угода підлягає затвердженню.

П. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Ч. 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦПК України укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки передбачені цією угодою.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (ч. 3ст. 208 ЦПК України).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року №2 постановлено, що у разі якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Керуючись ст.ст.49, ч. 1 ст.142, ст.207, 208, п. 5 ч. 1 ст.255, 256, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Затвердити мирову угоду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання набутого рухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частини, з наступними умовами:

1.«Сторони визнають право спільної сумісної власності на автомобіль марки FORD FOCUS, ДНЗ НОМЕР_1 за ОСОБА_5 - на 2/3 частини його вартості та за ОСОБА_6 - на 1/3 частину його вартості.

2.Сторони домовились про виділення автомобіля марки FORD FOCUS, ДНЗ НОМЕР_1 у особисту приватну власність ОСОБА_7 .

3.Сторони домовились про сплату ОСОБА_8 та користь ОСОБА_6 компенсації вартості 1/3 частини вищевказаного автомобіля марки FORD FOCUS, ДНЗ НОМЕР_1 в сумі 128 899,58 грн.

4.Право особистої приватної власності на автомобіль марки FORD FOCUS, ДНЗ НОМЕР_1 переходить до ОСОБА_9 з моменту повної сплати ОСОБА_6 , визначеної сторонами вартості компенсації за цей автомобіль.

5.Сторони домовились, що судові витрати вони несуть самостійно без стягнення з іншої сторони.»

Провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання набутого рухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частини - закрити.

Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Ю. М. Свістєльнік