Справа № 946/4110/21
Провадження № 2/946/1634/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Адамов А.С.,
при секретарі Тюміній О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмове клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 05.08.2022 року (а.с.12).
Договір на надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення між КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго» та відповідачем не укладався, але теплова енергія у квартиру відповідача надавалась належним чином, заяву про відключення від теплопостачання відповідач не надавав, таким чином, ОСОБА_1 знаходяться у фактичних договірних відносинах з КП «ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго».
Згідно попередження від 05.04.2021 року комунальне підприємство надсилало ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлення щодо існування вказаної заборгованості (а.с.4).
Відповідно до пунктів 3 та 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-УІІ від 09.11.17, договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності закону, зберігають свою дію до укладення нових договорів на надання таких послуг у відповідності до його положень.
Предметом даної заяви є, в тому числі, і заборгованість за житлово-комунальні послуги, надані у період дії попереднього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІУ від 24.06.04р.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VII від 09.11.2017р., споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІУ від 24.06.2004р., споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІУ від 24.06.2004 своєчасне укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача.
Відповідно до ст.64 Житлового кодексу України передбачено що, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Нарахування плати за надані послуги з централізованого опалення проведено на підставі тарифів, затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015 року та №1171 від 31.03.2015 року в редакції від 09.06.2016 року, рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №49 від 19.01.2018 року, та за обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №461 від 07.06.2013 року, №1106 від 08.10.2018 року.
Відсутність у споживача достатніх коштів для сплати заборгованості за отримані комунальні послуги не може бути визнана судом як належна підстава для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення такої заборгованості.
На підставі ст.ст. 67, 68 ЖК України та п. 30 Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, відповідач зобов`язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за квартиру, але й за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктами 1, 2, 4 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Враховуючи викладене, з огляду на те, що доказів проти наданого позивачем розрахунку та надання послуг, суду відповідачем не надано, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн., які підтверджені платіжним дорученням №79 від 24.05.2021 року (а.с.2) та поштові витрати в розмірі 29,00 грн. (а.с.27, 28).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265,280 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 31.10.2022р.
Суддя: А.С.Адамов