Справа №345/2848/22
Провадження № 2/345/965/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на майно, суд

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15.02.1988 будинковолодіння по АДРЕСА_1 , належало членам колгоспного двору, головою якого був її чоловік ОСОБА_7 . Вказане свідоцтво було зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ в реєстрову книгу № 2 за реєстрованим номером № 478 від 15.02.1988.

На час усуспільнення в колгоспному дворі за адресою: АДРЕСА_2 проживали : її чоловік ОСОБА_8 , вона та їх діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Однак останні давно вибули (більше як 10 років) з вказаного домогосподарства і з того часу в дане господарство не повернулися, свою частку з майна колишнього колгоспного двору в 3-річний термін не витребували.

Оскільки до членів колгоспного двору по АДРЕСА_2 , належали вони шестеро, однак діти з домогосподарства вибули, частку не витребовували, то вказаний житловий будинок після ліквідації колгоспних дворів та вибуття дітей став належати їй та її чоловіку по Ѕ частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_8 і після його смерті все належне йому майно успадкувала по заповіту ОСОБА_2 , а саме Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_2 , що підтверджується рішенням Калуського міськрайонного суду від 28.07.2022. Даним рішенням також було встановлено ту обставину, що вказане домоволодіння стало належати після ліквідації колгоспних дворів та вибуття з домогосподарства ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , їй - ОСОБА_1 та її померлому чоловіку ОСОБА_8 по Ѕ частині кожному.

Таким чином відповідачка ОСОБА_2 в даний час на підставі вказаного рішення суду зареєструвала за собою право власності на Ѕ частину домоволодіння, що в АДРЕСА_2 , а належна позивачці Ѕ частина домоволодіння залишилась вказаним рішенням не охоплена, в зв`язку з чим вона не має змоги зареєструвати своє право власності на Ѕ частину домоволодіння, що в АДРЕСА_2 .

Тому просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на Ѕ частину вище вказаного домоволодіння.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій вказує, що позов підтримує, просить задоволити, а розгляд справи просить проводити без її участі.

Відповідачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, однак подали до суду заяви, в яких вказують, що даний позов визнають, не заперечують відносно його задоволення та визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_2 , , просять справу розглядати у їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15.02.1988 будинковолодіння по АДРЕСА_1 , належало членам колгоспного двору, головою якого був чоловік позивачки - ОСОБА_7 . Вказане свідоцтво було зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ в реєстрову книгу № 2 за реєстрованим номером № 478 від 15.02.1988 (а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.24).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина і рішенням Калуського міськрайонного суду від 28.07.2022 визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_2 (а.с.10-12).

Крім того, при постановленні рішення від 28.07.2022 судом було встановлено, що на час усуспільнення, в колгоспному дворі за адресою АДРЕСА_2 проживали: батько спадкодавець ОСОБА_8 , мати відповідач по справі ОСОБА_1 , брати позивачки та сестра відповідачі по справі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 . Оскільки до членів колгоспному двору по АДРЕСА_2 належали вони в шістьох, однак брати та сестра з домогосподарства вибули, частку не витребували, то житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 після ліквідації колгоспних дворів та вибуття братів і сестри з домогосподарства, став належати батьку та матері по 1/2 частині кожному (а.с.10-12).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 зареєструвала за собою право власності на Ѕ домоволодіння, що в АДРЕСА_2 , про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.13).

Право власності на іншу Ѕ частину зазначеного домоволодіння ОСОБА_1 не має змоги зареєструвати, оскільки вказана частина домоволодіння не була спадковим майном і рішенням Калуського міськрайонного суду від 28.07.2022 не охоплена.

При зверненні до державного реєстратора із заявою про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 , останній також було відмовлено (а.с.32).

Як вбачається з виписки з погосподарської книги № 22, ст..33, номер об`єкта по господарського обліку 1090 Голинського старостинського округу Калуської міської ради за 2017-2024 роки, Ѕ частки житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_2 . Інформація щодо видачі свідоцтва про право власності на іншу Ѕ частину вказаного житлового будинку у Голинському старостинському окрузі відсутня (а.с.33).

Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З введенням в дію з 01.07.1990 року Закону СРСР , а з 15.04.1991 року Закону України "Про власність" колгоспні двори ліквідовано і в даній справі слід керуватися п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", в якому зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Власність колгоспного двору регулювалася - ст.ст. 120 - 126 ЦК УРСР (редакції 18.07.1963 року) і згідно ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (редакції 18.07.1963 року) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 , відносився до типу колгоспного двору, і після ліквідації колгоспних дворів та вибуття відповідачів з домогосподарства, став належати позивачці та її чоловіку ОСОБА_8 по Ѕ частині кожному.

Після смерті ОСОБА_8 його частку вказаного домоволодіння успадкувала ОСОБА_2 і зареєструвала за собою право власності на Ѕ частину, інша Ѕ частина майна в колгоспному дворі, належна ОСОБА_1 , не входила до складу спадщини і на даний час остання не має змоги зареєструвати за собою право власності на належну їй частину майна.

Виходячи з того, що позивачці на праві власності належить нерухоме майно, яке належало колгоспному двору і збереглося за нею після його припинення, і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, вона не в змозі зареєструвати за собою право власності, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_2 , шляхом задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 328, 392 ЦК України, ст.ст.263,264,265 ЦПК України, суд

р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Ѕ частину домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: