Ухвала

Іменем України

27 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 552/5696/18

провадження № 61-10330ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Пилипчук Л. І., Пікуль В. П., Чумак О. В. про відмову у задоволенні заяви про виправлення описки у постанові Полтавського апеляційного суду від 18 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Київського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2019 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна задоволено частково.

Постановою Верховного Суду від 14 липня 2020 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Полтавського апеляційного суду від 18 березня 2020 року залишено без змін.

У вересні 2022 року до Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Полтавського апеляційного суду від 18 березня 2020 року, в якій заявник просив виправити описку. Зазначив, що в мотивувальній та резолютивній частині зазначеної постанови апеляційний суд постановив до стягнення із нього на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 5 386,10 грн, залишивши поза увагою, що він, заявник, є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору. Зауважує, що він сплатив кошти в сумі 5 386,10 грн на виконання рішення суду, які мають бути повернуті йому, як незаконно отримані ОСОБА_2 та просить виправити допущену описку в частині розподілу судових витрат, що порушує його майнові права.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що заявникомпорушено питання про зміну змісту судового рішення, яке набуло чинності, в тому числі, було предметом касаційного перегляду Верховного Суду, а не про виправлення описки (механічної) помилки.На час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 про наявність у нього статусу інваліда ІІ групи не заявляв та доказів цих обставин не надавав, отже питання розподілу судових витрат вирішено апеляційним судом на підставі наявних у справі доказів та постановою суду від 18 березня 2020 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 5 386,10 грн судового збору.

У жовтні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року. Посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, скаржник просить оскаржене судове рішенняскасувати і направити справу на новий апеляційний розгляд.

Відповідно до частини першої, другої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується

в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року в справі № 300/765/15-ц (провадження № 61-7654св20) вказано, що «судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення»

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується

у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня

1997 року).

Встановивши, що у постанові апеляційного суду описок чи арифметичних помилок апеляційним судом допущено не було, а заява ОСОБА_1 про виправлення описки стосується зміни змісту судового рішення, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення заяви.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У частині четвертій статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від

22 вересня 2022 року про відмову у задоволенні заяви про виправлення описки у постанові Полтавського апеляційного суду від 18 березня 2020 року у справі

№ 552/5696/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат