Справа № 183/5907/20
№ 2/183/533/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу кредитором спадкодавця,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просив стягнути борг за договором позики від 08.04.2019 року у сумі 200,000 грн. в межах вартості спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 08 квітня 2019 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір позики, відповідно до п. 1.1. якого позивач надав ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 200,000 грн. Позика є безвідсоткова, строк повернення грошових коштів до 08.10.2020 року.

Однак у встановлений строк ОСОБА_5 зазначені кошти не повернула оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

13.10.2020 року позивачем направлена претензія кредитора до Новомосковської міської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, якою в свою чергу були пред`явлені до спадкоємця померлої - ОСОБА_2 . Проте вимога з боку останнього виконана не була, тому позивач, посилаючись на вимоги ст.ст. 526, 608, 1218, 1219, 1049-1050 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики.

У відзиві на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, позивачем не подано звіт про оцінку спадкового майна а також не вказано, що входить до складу майна. Відповідач наполягає на тому, що ОСОБА_5 не підписувала з позивачем договір позики, а підпис виконано іншою особою, оскільки на час укладення договору позики від 08.04.2019 року ОСОБА_5 знаходилась у безпорадному стані та була на повному утриманні свого онука ОСОБА_6 , що підтверджується договором довічного утримання, який посвідчено державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 18 лютого 2017 року реєстраційний № 1-317.

Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року відкрите провадження по справі.

Ухвалою суду від 31 березня 2021 року клопотання представника відповідача про призначення посмертної судової почеркознавчої експертизи та витребування доказів задоволено. Провадження по справі зупинено до проведення експертизи /а.с.64/.

Ухвалою суду від 31 березня 2021 року зобов`язано Новомосковську міську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 65-66/.

Ухвалою суду від 01 липня 2021 року провадження у цивільній справі поновлено /а.с.111/.

Ухвалою суду від 25 січня 2022 року клопотання представника відповідача про проведення посмертної судової почеркознавчої експертизи задоволено. Провадження по справі зупинено до проведення експертизи /а.с. 155-156/.

Ухвалою суду від 11 квітня 2022 року провадження у цивільній справі поновлено.

Ухвалою суду від 08 червня 2022 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на стягненні боргу на користь кредитора зі спадкодавця боржника.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, вважають, що ними доведені всі обставини, викладені у відзиві щодо не укладення спадкодавцем ОСОБА_5 договору, визначеного у позові.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивачем суду подано письмовий договір, у відповідності до якого 08 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 дав у борг ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 200,000 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок), які остання зобов`язувалась повернути до 08 жовтня 2020 року /а.с.76/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 20.06.2020 року, видане Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро) /а.с.74/.

Відповідно до заповіту від 20.04.2019 року, посвідченого Новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, реєстраційний № 1-568, ОСОБА_5 заповіла земельну ділянку площею 3,8400 га, що знаходиться на території: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Миколаївська сільська рада, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.91/.

Правовідносини, що виникають між кредитором і спадкодавцем боржника, врегульовані наступними нормами закону.

Згідно з ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За приписами ст. ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.5 ч.1ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281, 1282 ЦК України.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

З матеріалів спадкової справи за № 83/2020, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.86/.

13 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 подав до Новомосковської міської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, заяву, в порядку ст. 1281 ЦК України про вимогу до спадкоємців які прийняли спадщину /а.с.8/.

За положеннями ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Так, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-22/5783-ПЧ від 24.03.2022 року, виконаного судовим експертом Соколенко Л.О. НДЕКЦ МВС, підпис від імені ОСОБА_5 у графі «Позичальник» договору позики від 08 квітня 2019 року, укладеного між, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою /а.с. 163-165/.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України принципами цивільного процесу є змагальність та диспозитивність.

Оцінюючи наявні у справі докази, у своїй сукупності, суд виходить з того, що висновок спеціаліста виконано атестованим судовим експертом почеркознавцем, а тому розцінюються, як належний письмовий доказ, який спростовує доводи позивача, що спадкодавець ОСОБА_5 08.04.2019 року підписала договір позики з ОСОБА_1 .

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених ним у позові щодо укладення письмового договору позики з ОСОБА_5 .

Надані суду докази свідчать про те, що у договорі позики від 08.04.2019 року, міститься підпис, який виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою, тому між позивачем та спадкоємцем ОСОБА_2 не виникли цивільні обов`язки та обов`язки (правовідносини позики).

Європейський суд з прав людини, рішення якого згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, є джерелом права в Україні, неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

У справі ЄСПЛ «PredaandDardari v. Italy» (1999) [16] зазначено, що метою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, для зловживання правами. У кількох справах, які стосувалися зловживань заявниками своїми правами, передбаченими ст. 10 Конвенції, ЄСПЛ постановлював, що зловживання правом має місце і тоді, коли не лише порушуються важливі цінності демократії, а й власне дух Конвенції. Зокрема, у рішенні у справі «Witzsch v. Germany» (2005) було зазначено, що ця стаття має на меті запобігання поширенню таких ідей, які «суперечать тексту та духові Конвенції». Тому в юрисдикційній діяльності підлягає врахуванню те, що суд не є засобом сторін у досягненні їх інтересів, які не охороняються законом, і не повинен толерувати зловживання сторонами їх правами.

Таким чином, сукупність доказів, наданих сторонами та здобутих в ході судового розгляду справи, підтверджують той факт, що підпис у договорі позики від 08.04.2019 року вчинено не ОСОБА_5 , а іншою особою, що свідчить про відсутність між позивачем та спадкодавцем ОСОБА_5 цивільних обов`язків та обов`язків за вищевказаним договором і як наслідок про відсутність обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора, а тому позов задоволенню не підлягає.

Питання щодо судових витрат належить вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу кредитором спадкодавця.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Сорока О.В.