Справа № 465/2768/22 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/2295/22 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

в червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вказаним позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на дитину.

Позов мотивовано тим, що сторони у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає разом з позивачкою. Рішенням Франківського районного суду м. Львова № 465/5948/20 від 23 грудня 2020 року з відповідача на її, позивачки, користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 стягнено аліменти у розмірі 1/4 з усіх доходів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви до суду, тобто з 18 вересня 2020 року і до досягнення повноліття. 26 березня 2021 року Франківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист по справі № 465/5948/20 про стягнення з відповідача аліментів. Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 28 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66963592 з примусового виконання виконавчого листа № 465/5948/20. Відповідач належним чином не виконує обов`язки, покладені на нього рішенням суду, у зв`язку з чим станом на 01 травня 2022 року у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір якої становить 9 702 грн 80 коп. (лютий 2022 року 3 240,00 грн, березень 2022 року 3 240,00 грн, квітень 2022 року 3 240,00 грн). Вказане підтверджується розрахунком заборгованості із сплати аліментів та довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання від 17 травня 2022 року. Відповідно до розрахунку, загальний розмір неустойки (пені), розрахованої на підставі положень частини першої статті 196 СК України складає 5 961 грн 60 коп. Крім того, зазначає, що їй, позивачці, довелося понести додаткові витрати на лікування сину у лікаря стоматолога, що становлять 5 400,00 грн, які підтверджені довідками та квитанціями. Зважаючи на рівність прав та обов`язків батьків по відношенню до своїх дітей, вважає за необхідне стягнути з відповідача половину суми, витраченої на лікування дитини.

Відтак, просила задоволити позов, стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу № 465/5948/20 у розмірі 5 961 грн 60 коп., та 1/2 додаткових витрат на дитину, а саме 2 700,00 грн.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) по заборгованості за несплату аліментів в сумі 5 961 грн 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 додаткових витрат на дитину в сумі 2 700 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1 984 грн 80 коп.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши у вересні 2022 року апеляційну скаргу через систему «Електронний суд», в якій просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2022 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким визнати стягнення з ОСОБА_1 1/2 додаткових витрат на дитину в сумі 2 700 грн 00 коп.

Аналіз змісту апеляційної скарги свідчить, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення, в оскарженій частині, поза увагою суду першої інстанції залишилися те, що заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з лютого по квітень 2002 року виникла у зв`язку з протиправними діями позивачки, через які він був вимушений звільнитися з роботи. Наведене свідчить про відсутність його вини, і як наслідок неможливість через це стягувати з нього неустойку. Оскільки з лютого почалась війна, шанс знайти роботу у нього в декілька разів зменшився.

В жовтні 2022 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований законністю та обґрунтованістю рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2020 року у цивільній справі №465/5948/20 вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 з усіх доходів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви, тобто з 18 вересня 2020 року і до досягнення повноліття.

Згідно довідки Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 17 травня 2022 року, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, станом на 01 травня 2022 року становить 9 702 грн 80 коп.

Відповідно до розрахунку заборгованості із сплати аліментів, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів становить 9 702 грн 80 коп., а саме лютий 2022 року - 3 240,00 грн, березень 2022 року - 3 240,00 грн, квітень 2022 року - 3 240,00 грн.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України)

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що:

«правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Тлумачення вказаних норм свідчить, що:

- загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;

- учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається, оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів.

- невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;

- стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;

- розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %;

- при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) викладено висновок про те, що:

«Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша, п`ята, шоста, сьома статті 81 ЦПК України).

У справі, що переглядається:

- позивач в пред`явленому у червні 2022 року позові (а. с. 1-6) просила про стягнення пені за період з березня 2022 року по травень 2022 року;

- сукупний поточний розмір заборгованості по аліментах станом на травень 2022 року становив 9 702 грн 80 коп. (а.с. 13, 14);

- відповідач належними та допустимими доказами не довів відсутність своє вини у несплаті аліментів за період лютий-квітень 2022 року;

- суд першої інстанції при обчисленні пені вірно врахував наведені висновки Верховного Суду щодо застосування положень статті 196 СК України, з урахуванням принципу диспозитивності, а також обмеження максимального розміру пені, визначеного законодавством, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення пені, у заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до частини другої статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Наведена норма узгоджується з положеннями частини третьої статті 551 ЦК України, згідно із якими розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз вказаних положень законодавства дає підстави для висновку, що зменшення розміру неустойки є правом суду, яке він може реалізувати за результатами дослідження обставин матеріального та сімейного стану платника аліментів, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, і які підтверджено відповідними доказами, та за умови дотримання, у разі зменшення неустойки, інтересів дитини, яка і є власником несплачених аліментів, враховуючи при цьому завдання СК України та ЦК України. Слід враховувати, що для наявності підстав для зменшення неустойки достатньо встановити одну з перелічених вище обставин: (1) матеріальний стан платника аліментів; (2) сімейний стан платника аліментів; (3) інші обставини, які мають істотне значення При вирішенні цього питання також слід враховувати, що неустойка не повинна бути надмірним тягарем, яка би спотворювала її розумне стимулююче призначення у відповідних відносинах, та не стати джерелом збагачення її отримувача. Також слід врахувати, що при реалізації судом свого права зменшити розмір неустойки, зменшується не визначений законом її розмір, а сама сума неустойки, визначена виходячи з цього розміру.

З огляду на те, що позивач звільнився з роботи напередодні повномасштабного вторгнення рф до України, після початку війни не зміг працевлаштуватися, враховуючи, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме після початку війни, і така існувала протягом нетривалого періоду, а саме за три місяці, і на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції відсутня, а також те, що відповідач не заперечує свого обов`язку щодо подальшої сплати аліментів, у визначеному судом розмірі, та погодився із оскаржуваним рішенням в частині стягнення з нього додаткових витрат на дитину, колегія суддів діючи розумно та обачливо, виходячи із встановлених обставин у справі, що переглядається, доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки наполовину, тобто до розміру 2 980 грн 80 коп.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а позов задоволений частково, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина друга статті 376 ЦПК України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, а позивач звільнений від сплати судового збору, відповідачу слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 744 грн 30 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2022 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів змінити, зменшивши розмір неустойки (пені) по заборгованості за несплату аліментів, стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 5 961 (п`яти тисяч дев`ятсот шістдесят однієї) грн 60 коп. до 2 980 (двох тисяч дев`ятсот вісімдесяти) грн 80 коп.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2022 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 650 (шістсот п`ятдесят) грн 91 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 744 (сімсот сорок чотири) грн 30 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2022 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич