Справа № 932/5953/21
Провадження № 2/932/2569/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А., розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

28.07.2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07 серпня 2018 року ОСОБА_1 став власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.08.2018 року. З 2003 року по серпень 2018 року зазначена квартира перебувала у стані ремонту, було демонтовано всі перегородки, дерев`яну підлогу, всю сантехніку, газову плиту та колонку, всі каналізаційні та водопровідні труби. За цей час у квартирі фактично ніхто не проживав. Згідно довідок АТ «ДНІПРОГАЗ» та АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у вказаний період електро- та газопостачання було припинено. В цей період послуги водопостачання та водовідведення також не надавалися. Однак, в 2003 році відповідальним квартиронаймачем не було подано заяви про опломбування запірних вентилів водопостачання за адресою АДРЕСА_1 , тому нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до 16.08.2018 року проводилась КП «ДНІПРОВОДОКАНАЛ» ДМР за кількістю зареєстрованих осіб.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 для нарахувань та оплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за зазначеною адресою станом на 07 серпня 2018 року було оформлено на ОСОБА_2 , яка проживала у квартирі з 1994 року, була відповідальним квартиронаймачем, а потім власником 53/100 частин квартири (згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2016 року по справі №200/3839/16-ц).

08.12.2017 року на підставі договору купівлі-продажу одноосібним власником усієї квартири став ОСОБА_3 . Проте, особовий рахунок ОСОБА_3 на своє ім`я не переоформлював.

З моменту купівлі квартири Позивачем, 07 серпня 2018 року особовий рахунок № НОМЕР_1 було переоформлено на нового покупця - ОСОБА_1 .

17 серпня 2018 року у вказаній квартирі за заявою представника Позивача за довіреністю - ОСОБА_4 - було встановлено лічильник води. З цього часу щомісячно здійснювалася оплата за послуги водопостачання згідно показників лічильника.

Згодом Позивачу стало відомо, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 є заборгованість зі сплати за послуги з централізованого постачання та водовідведення. Станом на 07.08.2018 року заборгованість становила 32 195,88 грн. (тридцять дві тисячі сто дев`яносто п`ять гривень вісімдесят вісім копійок).

Представник Позивача неодноразово звертався до КП «ДНІПРОВОДОКАНАЛ» ДМР з заявами про проведення перерахунку заборгованості за послуги з централізованого постачання та водовідведення за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Відповідач у відповідях на зазначені заяви визнає, що дана заборгованість виникла до 07.08.2018 року, тобто за попередніх власників (підтверджується довідкою на особистий рахунок № НОМЕР_1 від 03.02.2020 року), однак підстав для проведення перерахунку заборгованості відповідач не вбачає.

Представники відповідача надсилають позивачу досудові повідомлення з вимогою сплатити зазначений борг, погрожують відключенням квартири від централізованого постачання та водовідведення у разі несплати боргу попередніх власників.

В той же час, Відповідач намагався стягнути заборгованість з ОСОБА_2 , на ім`я якої було оформлено особистий рахунок до 07.08.2018 року. 13.02.2020 року представником Відповідача було подано до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення (справа №932/1817/20). Ухвалою суду від 17.02.2020 року позовну заяву було, повернуто у зв`язку з тим, що в матеріалах позову були відсутні документи, які підтверджують І те, що представник перебуває у трудових відносинах з КП «ДНІПРОВОДОКАНАЛ» ДМР. Повторно позов не подавався.

З позовом про стягнення заборгованості, що виникла, з ОСОБА_3 відповідач також не звертався.

Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

Зобов`язання по оплаті комунальних послуг виникли у Позивача з часу придбання у власність вказаної квартири та початку користування цими послугами, тобто з 07.08.2018, а борг зі сплати за послуги з водопостачання та водовідведення утворився у попереднього власника вищевказаної квартири до 07.08.2018 року. Крім того, Позивачем не вчинялися правочини щодо прийняття цього боргу по оплаті послуг за житлово-комунальні послуги попереднього власника вищевказаної квартири. За таких обставин, на Позивача не може бути покладено обов`язок по сплаті вищевказаного боргу, нарахованого до 07.08.2018 року тобто до укладення ним договору купівлі-продажу цієї квартири.

Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, і відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку із наявною на ньому заборгованості, якщо вона є, на іншого квартиронаймача або власника. Вказаний особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій і списання з цього документу будь-яких сум є правом кредитора, тобто КП «ДНІПРОВОДОКАНАЛ» ДМР.

Постійні відмови Відповідача задовольнити законні та обґрунтовані вимоги Позивача змушують витрачати значний час на підготовку та подання скарг і претензій, звернень за, захистом до органів влади тощо. Позивач зазнає порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, що спричиняє негативні емоції та переживання з цього приводу.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд зобов`язати КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради виключити з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за квартирою АДРЕСА_2 заборгованість попередніх власників квартири за період до 07 серпня 2018 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2021 року, справа передана судді Лукіновій К.С.

Ухвалою від 16.08.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У зв`язку з закінченням відрядження судді Лукінової К.С. на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 24.11.2020 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2022 року, справа передана судді Кондрашову І.А.

Ухвалою від 05.04.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

07 жовтня 2021 року до суду надійшов відзив Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, відповідно до якого відповідач не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 , вважає їх такими, що суперечать чинному законодавству з огляду на наступне. Питання щодо зобов`язання відповідача виключити з обліку по особовому рахунку позивача заборгованість попередніх власників до 07.08.2018 року не передбачене серед способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно електронної бази даних Комунального підприємства «Дніпроводоканал» по особистому рахунку № № НОМЕР_1 , основний наймач житла ОСОБА_1 з 08.08.2018 року згідно договору купівлі-продажу. Заборгованість на 08.08.2018 року складала 32 324 гривні 82 копійки. 17.08.2018 за адресою АДРЕСА_1 було прийнято до обліку лічильник питної води. Нарахування за послуги централізованого водопостачання та водовідведення проводяться згідно показників приладу обліку. Останні показники приладу обліку 173 м3, які абонент надав до підприємства 02.07.2021 року. Оскільки особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий КП «Дніпроводоканал» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства, списання, переведення чи розподіл з цього внутрішньогосподарського документа будь-яких сум є правом КП «Дніпроводоканал», а не є обов`язковим.

КП «Дніпроводоканал» неухильно виконує вимоги Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», жодного обмеження у наданні послуг за адресою АДРЕСА_3 підприємством не здійснювалось.

Згідно листа з роз`ясненнями Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №12/1-64 від 17.05.2007 року списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не перебачено. У разі оформлення особового рахунку новим квартиронаймачем/власником, останній за участю попереднього власника чи балансоутримувача повинен був перевірити наявність заборгованості за житловим приміщенням, яким він збирається користуватися/володіти за яким рахується заборгованість із теплопостачання мав право відмовитись від користування/володіння таким майном та укладення відповідної угоди. Виходячи з наведеного, представник відповідача наголошує, що у позивача відсутнє право на звернення до суду з заявленими позовними вимогами, саме до КП «Дніпроводоканал». Підприємством права позивача не порушені, спір між сторонами відсутній.

Отже, керуючись вищевикладеним, нарахування за надані послуги водопостачання та водовідведення, які надавались ОСОБА_1 КП «Дніпроводоканал», проводилось у відповідності до чинного законодавства, а з урахуванням специфіки обліку, підприємство не має підстав для списання наявної суми заборгованості з особового рахунку № НОМЕР_1 , тому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

29 жовтня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач наголошував, що не погоджується з наведеними відповідачем доводами та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Щодо обраного способу захисту цивільних прав та інтересів, то позивач зазначає, що особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, і відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку із наявною на ньому заборгованість, якщо вона є, на іншого квартиронаймача або власника. Вказаний особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій і списання з цього документу будь-яких сум є правом кредитора, тобто КП «ДНІПРОВОДОКАНАЛ» ДМР. Постійні відмови Відповідача задовольнити законні та обґрунтовані вимоги Позивача змушують витрачати значний час на підготовку та подання скарг і претензій, звернень за захистом до органів влади тощо. Позивач зазнає порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, що спричиняє негативні емоції та переживання з цього приводу. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (справа про досудове врегулювання спорів) від «09» липня 2002 року по справі № 1-2/2002Н15-рп/2002, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового до судового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Щодо обов`язку утримання майна, позивач зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву вказує на те, що новий власник квартири «повинен був перевірити наявність заборгованості за житловим приміщенням, яким він збирається володіти у майбутньому та вразі незгоди отримати майно у володіння за яким рахується заборгованість із теплопостачання мав право відмовитись від володіння таким майном та укладення відповідної угоди» та звертає увагу на те, що Відповідач надає послуги з водопостачання та водовідведення, а не теплопостачання, і наведена позиція жодним чином не стосується предмету спору. Отримання відомостей щодо наявності заборгованості за житловим приміщенням є правом особи, яка планує придбати житло, а не її обов`язком, оскільки такий обов`язок не встановлений чинним законодавством України.

Відповідач також вказує на те, що придбання житла, за яким рахується заборгованість, прирівнюється до згоди отримання і боргів за цим житлом. Однак, як зазначалося у позові, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу від 07 серпня 2018 року, згідно з яким Позивач став власником спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що КП «ДНІПРОВОДОКАНАЛ» не здійснювало жодного обмеження у наданні послуг за адресою АДРЕСА_4 . Проте, особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким рахується заборгованість, закріплений за адресою: АДРЕСА_1 , власником саме цієї квартири є позивач. Відповідачем не надано інформації, чи проводились ним будь-які заходи з метою стягнення з позивача заборгованості за вказаним особовим рахунком. З моменту подачі позову до суду представники відповідача неодноразово зверталися до представника позивача за допомогою засобів телефонного зв`язку та вимагали погашення усього боргу, що виник за минулих власників житла, погрожуючи відключенням водопостачання.

Отже, представник позивача зазначає, що позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, суперечить чинному законодавству України. Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлового-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

28 червня 2022 року до суду надійшли пояснення по справі представника КП «ДНІПРОВОДОКАНАЛ», згідно електронної бази даних КП «ДНІПРОВОДОКАНАЛ» за адресою АДРЕСА_1 , споживачем є ОСОБА_1 , з 08.08.2018 року згідно договору купівлі-продажу. Заборгованість на 07.08.2018 року складала 32 306 грн 39 коп попереднього власника ОСОБА_2 . Відповідно до заочного рішення від 01.03.2022 року Криничанського районного суду Дніпропетровської області по справі № 3932/7120/21 за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг за адресою АДРЕСА_1 водопостачання та водовідведення було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 48907,44 грн., які складаються з суми основного боргу - 32195,88 грн., 3% річних - 2826,73 грн інфляційне збільшення - 13884,83 грн. Окрім того стягнуто 2270 грн. судового збору, всього 51177 грн. 44 коп.

Отже, заборгованість станом на поточну дату за адресою: АДРЕСА_1 за споживачем ОСОБА_1 відсутня. Тому представник відповідача вважає, що спір між сторонами відсутній.

22 серпня 2022 року до суду надійшла уточнена позовна заява про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої представник позивача адвокат Маркова Ю.В. просить зобов`язати КП «ДНІПРОВОДОКАНАЛ» виключити з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за квартирою АДРЕСА_2 заборгованість попередніх власників квартири за період з 01 січня 2000 року по 07 серпня 2018 року, на підтвердження чого позивач надає до уточненої позовної заяви копію довідки з розрахунком заборгованості, нарахованої за період з січня 2000 року по липень 2018 року на особистий рахунок № НОМЕР_1 у розмірі 32 195 гривень 88 копійок, що також є доказом того, що заборгованість нарахована КП «ДНІПРОВОДОКАНАЛ» ДМР утворилась у попереднього власника вищезазначеної квартири.

27 вересня 2022 року до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, відповідно до якого у разі оформлення особового рахунку новим квартиронаймачем/власником, останній за участю попереднього власника чи балансоутримувача повинен був перевірити наявність заборгованості за житловим приміщенням, яким він збирається користуватися/володіти за яким рахується заборгованість із теплопостачання мав право відмовитись від користування/володіння таким майном та укладення відповідної угоди. Виходячи з наведеного, представник відповідача наголошує, що у позивача відсутнє право на звернення до суду з заявленими позовними вимогами, саме до КП «Дніпроводоканал». Підприємством права позивача не порушені, спір між сторонами відсутній. Відповідно до заочного рішення від 01.03.2022 року Криничанського районного суду Дніпропетровської області по справі № 3932/7120/21 за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг за адресою АДРЕСА_1 водопостачання та водовідведення було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 48907,44 грн., які складаються з суми основного боргу - 32195,88 грн., 3% річних - 2826,73 грн інфляційне збільшення - 13884,83 грн. Окрім того стягнуто 2270 грн. судового збору, всього 51177 грн. 44 коп. Отже, заборгованість станом на поточну дату за адресою: АДРЕСА_1 за споживачем ОСОБА_1 відсутня. Тому представник відповідача вважає, що спір між сторонами відсутній.

17 жовтня 2022 року представник позивача адвокат Маркова Юліана надала до суду відповідь на відзив на уточнену позовну заяву, у якій не погоджується з наведеними відповідачем доводами та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Щодо відсутності спору між сторонами у зв`язку з ухваленням заочного рішення від 01.03.2022 року Криничанського районного суду Дніпропетровської області по справі № 3932/7120/21 за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг за адресою АДРЕСА_1 , оскільки законодавцем передбачена можливість та порядок скасування і перегляду заочного рішення суду, що ставить під сумнів твердження відповідача щодо відсутності спору між сторонами даної справи. Відповідач також вказує на те, що придбання житла, за яким рахується заборгованість, прирівнюється до згоди отримання і боргів за цим житлом. Однак, як зазначалося у позові, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх. власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу від 07 серпня 2018 року, згідно з яким Позивач став власником спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).

Отже, позиція Відповідача, викладена у відзиві на уточнену позовну заяву, суперечить чинному законодавству України. Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги-, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги, зазначені в уточненій позовній заяві.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, судове засідання провести без участі представника позивача.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог по цивільній справі заперечує, зазначає, що пояснення були надані до суду в письмовому вигляді.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 07 серпня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Михайленко В.П. за реєстровим №484, набув право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією відповідного договору та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності.

Будь-яких положень щодо покладення на покупця обов`язку сплатити будь-які заборгованості за житлово-комунальними послугами зазначений договір не містить.

Таким чином діючим законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не передбачено в договорі.

Як встановлено судом в ході розгляду справи у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України та не спростовується матеріалами цивільної справи, 07 серпня 2018 року відповідачем переоформлено на позивача після купівлі ним вищевказаної квартири особовий рахунок № НОМЕР_1 , оформлений за такою квартирою. За цим особовим рахунком відповідачем за вказаною квартирою та її вже теперішнім власником (позивачем) фактично обліковується заборгованість попередніх власників квартири за наданими відповідачем останнім житлово-комунальними послугами.

У 2003 році відповідальним квартиронаймачем не було подано заяви про опломбування запірних вентилів водопостачання за адресою АДРЕСА_1 , тому нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до 16.08.2018 року проводилась КП «ДНІПРОВОДОКАНАЛ» ДМР за кількістю зареєстрованих осіб.

Відповідно до відповіді КП «Дніпроводоканал» ДМР від 04 вересня 2019 року, згідно бази даних КП «Дніпроводоканал» ДМР за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 для нарахувань та оплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення 07.08.2018 року переоформлено на ОСОБА_1 . Станом на 07 серпня 2018 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 заборгованість становила 32 195,88 грн. Оскільки заяв на опломбування запірних вентилів водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 на підприємстві не зареєстровано нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою до 16.08.2018 року проводилось за кількістю зареєстрованих осіб. Підстав для проведення перерахунку нарахувань за адресою: АДРЕСА_1 у підприємства немає.

Відповідно до довідки, виданої 15.08.2022 року на особистий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2000 року по 07 серпня 2018 року, заборгованість складає 32 195,88 грн.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII.

Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

За змістом ст.ст.11 ЦК України передбачено, що підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є акти цивільного законодавства, акти органів державної влади, акти органів місцевого самоврядування, а також договір, як різновид правочину.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Статтею 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника як співвласника.

Нормами ст.ст.319, 322, 328, 334, 655-657 ЦК України, ст.ст.3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, різновидом якого є договір купівлі-продажу нерухомого майна. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, зокрема право власності на нерухоме майно, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач житлово-комунальних послуг індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Нормою ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено розподіл житлово-комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання.

Положеннями ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Аналогічна норма міститься в ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Також за змістом ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Цьому праву кореспондує обов`язок споживача оплачувати отримані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а також у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Аналогічна норма щодо права споживача та кореспондуючого йому обов`язку міститься в ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

За змістом ст.ст.513, 520, 521 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Правочин щодо заміни боржника у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини правовідносин сторін в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, а отже і про можливість задоволення позову.

Правова позиція суду, покладена в основу такого результату розгляду справи, ґрунтується на тому, що однією з головних та обов`язкових умов для виникнення у власника житлового нерухомого майна обов`язку зі сплати вартості житлово-комунальних послуг, наданих за адресою такого житла, є наявність між таким власником та виконавцем житлово-комунальних послуг (іншим управненим суб`єктом) відповідних правовідносин у цій сфері, оформлених договором та/або підтверджених фактом отримання зазначених послуг власником майна. При цьому, у випадку переходу права власності на житлове нерухоме майно до нового власника, останній набуває права та обов`язки саме власника нерухомого майна, що належали попередньому власнику, а не борги останнього з оплати житлово-комунальних послуг, які надавались за адресою такого нерухомого майна. Виключенням є оформлення у передбаченій законом формі заміни боржника у зобов`язанні з оплати житлово-комунальних послуг. Відтак законодавством, діючим як на момент виникнення спірних правовідносин сторін, так і на момент розгляду справи, не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обумовлено в договорі купівлі-продажу квартири. Наведений правовий висновок суду повністю узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01 вересня 2020 року по справі №686/6276/19.

Стосовно спірних правовідносин сторін по справі, судом встановлено, що позивач набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 лише 07 серпня 2018 року, і у самому договорі купівлі-продажу або у оформленому іншим чином правочині із заміни боржника у зобов`язанні не приймав на себе обов`язку погасити заборгованість перед відповідачем попередніх власників придбаної ним квартири. Натомість, станом на день придбання позивачем вказаної квартири за оформленим у відповідача за цією квартирою особовим рахунком обліковується заборгованість перед відповідачем попередніх власників квартири за наданими останнім послугами з централізованого постачання та водовідведення. Станом на 07.08.2018 року заборгованість становила 32 195,88 грн. Після переоформлення зазначеного особового рахунку така заборгованість фактично обліковується вже за позивачем, яку надсилаються рахунки із вказаною сумою боргу. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та керуючись наведеною вище правовою позицією, суд приходить до висновку, що облік по особовому рахунку, переоформленому на позивача за придбаною ним квартирою, заборгованості попередніх власників квартири безсумнівно порушує права позивача, оскільки фактично покладає на нього обв`язок зі сплати такого боргу, а тому позовні вимоги про виключення, а не списання зазначеної заборгованості саме за особовим рахунком позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Зміст постанови Верховного Суду від 01 вересня 2020 року по справі №686/6276/19, на яку суд робив посилання вище, і якою залишено без змін рішення судів попередніх інстанцій у аналогічній справі, свідчить, що належним способом захисту у даних правовідносинах є обраний позивачем спосіб зобов`язання відповідача виключити з обліку по особовому рахунку, оформленому за квартирою на ім`я позивача, заборгованість попередніх власників зазначеної квартири за період до дати набуття позивачем права власності на таку квартиру.

З викладених вище підстав суд критично оцінює та не приймає до уваги як підстави для відмови у задоволенні позову наведені у відзиві та озвучені в судовому засіданні представниками відповідача заперечення проти задоволення позовних вимог.

Що стосується доводів представника відповідача, то останній не навів доказів виникнення у позивача зобов`язань по погашенню заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка виникла у попереднього власника квартири. Посилання представника відповідача на те, що позивач не скористався правом перевірки наявності заборгованості за комунальні послуги у попереднього власника, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не перебачено в договорі купівлі-продажу. Договір купівлі-продажу від 07 серпня 2018 року, укладений між ОСОБА_4 , що діє від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , згідно з яким позивач набув право власності на вищезазначену квартиру, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника.

Також суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що позивачем невірно обраний спосіб захисту своїх прав і що останній не надав доказів на підтвердження такого порушення, оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за постачання централізованого водопостачання та водовідведення споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Положеннями ч. 2 ст. 14 ЦК України передбачено, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. За таких обставин, суд встановивши, що позивач набув у власність квартиру 07 серпня 2018 року, та прийшов до висновку про те, що на нього не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення надані попереднім власникам, що нараховані за період з 01 січня 2000 року до 07 серпня 2018 року.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи положення ст.ст.133, 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позивач на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору за даною категорією справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст.11, 15, 16, 319, 322, 328, 334, 513, 520, 521, 655-657 ЦК України, ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ст.ст.3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.1, 13, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2004 року, ст.ст.1, 5, 7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017 року, ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 95, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (; адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Троїцька, 21а) виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 , оформленому за квартирою АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_5 ), заборгованість попередніх власників зазначеної квартири за період з 01 січня 2000 року по 07 серпня 2018 року.

У порядку розподілу судових витрат по справі стягнути Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (; адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Троїцька, 21а) на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 30 днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, або через 30 днів з дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ