Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3831/14-ц
У Х В А Л А

20.10.2022 року м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Трагнюк В.Р., при секретарі Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущено строку для пред"явлення виконавчого документа до виконання,

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущено строку для пред"явлення виконавчого документа до виконання.

Заявлені вимоги мотивує тим, що ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.02.2021 року по справі №299/3831/14-ц сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ «КБ «Надра» у виконавчому листі по справі №299/3831/14-ц на правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

05.07.2022 року на адресу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) (надалі - УЗПВР) було направлено заяву з використанням ЕЦП з проханням надати інформацію стосовно примусового виконання виконавчих листів по справі №299/3831/14-ц, виданих Виноградівським районним судом Закарпатської області по стягненню боргу з ОСОБА_1 .

10.08.2022 року поштовим зв`язком на адресу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» надійшов лист від 20.07.2022 за №41/2.2-22/617 УЗПВР у якому зазначено, що 28.11.2017 року Виноградівським відділом державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) (надалі - районний ВДВС) було винесено постанову про повернення виконавчої документу стягувачу № 52575399 на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна на яке можливо звернути стягнення) - у редакі Закону України «Про виконавче провадження» на момент винесення постанови.

При примусовому виконанні виконавчого листа №299/3831/14-ц в стягненню боргу з ОСОБА_1 28.11.2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман P.M. перебуває виконавче провадження № 66159092 по стягненню боргу з ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого ПН Дніпровського МНО Кобельницьким С.І. 29.06.2021 року зар.№1322.

При цьому, згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадженні станом, на 12.08.2022 року виконавчий лист не перебуває на виконанні в органах державне виконавчої служби чи на виконанні у приватних виконавців.

В кредитній справі, яку було передано від ПАТ «КБ «НАДРА» до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», виконавчий лист Виноградівського районного суду Закарпатсько області по справі №299/3831/14-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» у розмірі 1 262 348,55 гривень та 3 654,00 гривень судового збор; відсутній (акт від 12.03.2021 року огляду матеріалів кредитної справи №762/12-2005 ві; 09.12.2005 року).

Як вбачається із листа від 20.07.2022 за №41/2.2-22/617 УЗПВР копія постанови разом з виконавчим документом направлена стягувачу та виконавче провадження передано до архіву та знищено, у зв`язку із закінченням (трирічного) строку зберігання, що передбачено у відповідності до Наказу Міністерства юстиції України №470/7 від 05.09.1999 про затвердження інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби.

Оригінали виконавчого листів у заявника та первісного стягувача відсутні, заборгованість за кредитним договором не погашена.

З моменту прийняття рішення державним органом про ліквідацію Банку, його діяльність була припинена, закрито територіальні відділення Банку та звільнено відповідальних за супровід судових справ працівників, що обумовило втрату оригіналів виконавчих листів та пропущення процесуальних строків.

Наразі місцезнаходження виконавчих листів щодо (боржника) невідомо та можливість їх встановлення відсутня. Отже, виконавчі документи стягувачем втрачено.

Щодо вимоги заявника про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання то заявник зазначає, що строк пропущено з об`єктивних причин, що не залежали від попереднього кредитора в особі банку ПАТ КБ «Надра».

За рішенням НБУ у банку було запроваджено процедуру ліквідації, через яку фактично було припинено нормальну діяльність банку. Процедуру ліквідації здійснював Фонд - державний орган, який належним чином не забезпечив супровід судових справ банку.

Відповідно, попередній кредитор не мав можливості забезпечити дотримання процесуальних строків з об`єктивних причин, що не залежали від нього, з огляду на припинення його діяльності рішеннями державних органів.

Сама процедура ліквідації банку, якою припинено основну діяльність банку, змінено весь склад керівництва, закрито територіальні відділеня Банку та звільнено відповідальних за супровід судових справ працівників, обумовлено втрату оригіналів виконавчих листів та пропущення процесуальних строків.

Разом з тим, представником боржиника подано заперечення на заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред"явлення до виконання виконавчого листа в якому вказав наступне.

Стягувач вводить суд в оману з метою протиправного поновлення строку для пред"явлення виконавчого листа до виконання, як вбачається з заяви про заміну сторони виконавчого провадження та додатків до неї (а.с.156).

Представник стягувача директор ФК «Дніпрофінансгруп» власним підписом завірив копію виконавчого листа № 299/3831/14 від 08.07.2015 року при подачі заяви про заміну сторони виконавчого провадження від 02.02.2021 року. Тобто станом на 02.02.2021 року стягувач мав в розпорядженні оригінал виконавчого листа, який міг бути ним отриманий лише від ПАТ КБ «Надра», після його повернення постановою державного виконавця.

Стягувач безпідставно пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та намагається поновити процесуальні строки, шляхом подачі неправдивих відомостей суду.

Також звертає увагу, що стягувач здійснює дії по погашенню заборгованості шляхом примусового виконання виконавчого напису, зверненням стягнення на предмет іпотеки (тобто його права захищені).

Стягувач вніс недостовірні відомості до акту огляду матеріалів кредитної справи, оскільки сам зазначає і вказані обставини ніким не оспорюються, востаннє виконавчий лист виданий по справі 299/3831/14 перебував на виконанні у 2017 році, ВП № 52575399 та був повернутий стягувачу разом з постановою від 28.11.2017 року. Враховуючи ту обставину, що після 2017 року виконавчий лис до виконання не пред`являвся, то саме тоді він потрапив до ПАТ КБ «Надра», а згодом до ТО В «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», іншого бути не може.

Станом на день укладення Договору № GL48N718070-1-6 про відступлення прав вимоги від 30.07.2020 року, якщо навіть починати відлік з дня прийняття рішення державним виконавцем про повернення виконавчого листа (28.11.2017 року) у ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було чотири місяці для того аби пред`явити виконавчий лист до виконання, однак з яких причин такі дії не були вичинені стягувач не вказує.

Замість того стягувач вводить суд в оману та вказує, що виконавчий лист у переданій кредитній справі відсутній.

Сторони в судове засідання не з`явились, про розгляд заяви повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Статтею 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

В судовому засіданні встановлено, що 08.07.2015 року рішенням Апеляційного суду Закарпатської області по справі №299/3831/14-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором № 765/12-2005 від 09.12.2005 року з гр. ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» позовні вимоги задоволено частково (а.с.129-132).

28.11.2017 року Виноградівським відділом державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) (надалі - районний ВДВС) було винесено постанову про повернення виконавчої документу стягувачу № 52575399 на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна на яке можливо звернути стягнення) - у редакції Закону України «Про виконавче провадження» на момент винесення постанови (а.с.181).

Постановою ВП № 66159092 від 18.02.2022 року зупинено вчинення виконавчих дій (а.с.185-186).

На підставі виданого для виконання вищезазначеного рішення суду, виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з Боржника відкрито виконавче провадження № 66159092 (а.с.183-184).

04.08.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА», , та ТОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП", , укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №08-02/08-2006 від 23.08.2006 р., перейшло до ТОВ "ФК"ДНІПРОФІНАНСГРУП", .

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.02.2021 року по справі №299/3831/14-ц сторону виконавчого провадження ПАТ «КБ «Надра» у виконавчому листі по справі №299/3831/14-ц на правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

05.07.2022 року на адресу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) (надалі - УЗПВР) було направлено заяву з використанням ЕЦП з проханням надати інформацію стосовно примусового виконання виконавчих листів по справі №299/3831/14-ц, виданих Виноградівським районним судом Закарпатської області по стягненню боргу з ОСОБА_1 .

При примусовому виконанні виконавчого листа №299/3831/14-ц в стягненню боргу з ОСОБА_1 у розмірі 1 262 348,55 гривень та 3 654,00 гривень судового збору районним ВДВС 28.11.2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман P.M. перебуває виконавче провадження №66159092 по стягненню боргу з ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого ПН Дніпровського МНО Кобельницьким С.І. 29.06.2021 року зар.№1322.

При цьому, згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадженні станом, на 12.08.2022 року виконавчий лист не перебуває на виконанні в органах державне виконавчої служби чи на виконанні у приватних виконавців (а.с.187).

Обставини викладені в заяві про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа суперечать фактичним обставинам та матеріалам справи. Заявником не доведено наявність підстав для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Так, згідно змісту заяви стягувач вказує, що виконавчий лист виданий Виноградівським районним судом Закарпатської області № 299/3831/14 від 08.07.2015 року відсутній серед матеріалів кредитної справи, на підтвердження заявник додає акт огляду матеріалів кредитної справи №762/12-2005 від 09.12.2005 року, складений 12.03.2021 року (а.с.182).

Також стягувач зазначає, що про існування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу №52575399 від 28.11.2017 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» стало відомо із листа від 20.07.2022 за №41/2.2-22/617 УЗПВР. Одночасно вказує, що матеріали виконавчого провадження знищені за строком зберігання (три роки), відсутнє документальне підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням йому оригіналу.

Враховуючи викладене заявник зазначає, що лише 10.08.2022 року дізнався про повернення виконавчого листа стягувачу і просить вважати, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання починається з 10.08.2022 року.

Боржник зазначає, що дані обставини ніким не оспорюються, востаннє виконавчий лист виданий Виноградівським районним судом по справі 299/3831/14 перебував на виконанні у 2017 році, ВП № 52575399, та був повернутий стягувачу разом з постановою від 28.11.2017 року, після зазначеної дати виконавчий лист до виконання не пред`являвся.

Як вбачається з матеріалів справи представник стягувача, директор ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» власним підписом завірив відповідність оригіналу поданої ним копії виконавчого листа № 299/3831/14 від 08.07.2015 року, при подачі заяви про заміну сторони виконавчого провадження від 02.02.2021 року (а.с.156). Тобто стягувач мав в розпорядженні оригінал виконавчого листа, який міг бути ним отриманий лише від ПАТ КБ «Надра», після його повернення постановою державного виконавця.

Враховуючи ту обставину, що після 2017 року виконавчий лист до виконання не пред`являвся то саме після завершення ВП № 52575399 він був повернутий до ПАТ КБ «Надра», а згодом переданий ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

У даному випадку суд вважає за можливе звернутися до принципу більшої вірогідності, до якого вже звертався Верховний Суд, зокрема, у Постанові Верховного Суду у справі № 921/319/17-г/11(11/Б-1042(337/7-10) від 12.04.2018 року.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 р. (заява № 59166/12) Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»).

Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

В рішенні Європейського суду з прав людини від 15.11.2007 р. (заява № 22750/02) у справі Бендерський проти України (BENDERSKIY v. Ukraine) суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у медичному експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

У даному випадку принцип більшої вірогідності у сукупності з принципом розумності надає можливість суду зробити наступний висновок, що оригінал виконавчого листа виданого Виноградівським районним судом Закарпатської області № 299/3831/14 від 08.07.2015 року разом з постановою про повернення виконавчого листа від 28.11.2017 року було повернуто ПАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Станом на день укладення Договору № GL48N718070-1-6 про відступлення прав вимоги від 30.07.2020 року, згідно з яким до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні, також ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було передано матеріали кредитної справи, у стягувача було не менше чотирьох місяців для того аби пред`явити виконавчий лист до виконання, однак з яких причин такі дії не були вичинені заявник не вказує.

Також протягом вказаного строку ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» мало можливість звернутися до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа (вразі його втрати), однак таких дій також зроблено не було.

Об`єктивні причини не вчинення відповідних процесуальних дій стягувачем не вказано.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року (справа № 2-3627/09, провадження № 61-16520сво18).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тим самим, законодавством чітко визначений строк, після якого не може бути видано дублікат виконавчого листа, а саме: після закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката виконавчого документу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (подібний висновок щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №24/234, від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі №5023/1702/12, від 11.11.2019 у справі №5/229-04, від 01.04.2020 у справі №916/924/16, від 18.06.2020 у справі №24/262, від 03.08.2020 у справі №904/9718/13, від 17.09.2020 у справі №19/093-12).

Заявником не надано будь-яких належних та допустимих доказів причин пропуску строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №2-836/11).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Олександр Шевченко проти України ).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі Устименко проти України , заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документа. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

За таких обставин заява в частині поновлення строків для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання не підлягає до задоволення, як наслідок не підлягає задоволенню і вимога про видачу дублікату виконавчого листа.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 442, ЦПК України, ст. ст. 202, 512, 514 ЦК України, ст. ст. 12, 15 Закону України «Про виконавче провадження», п.17.4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущено строку для пред"явлення виконавчого документа до виконання,- відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 20.10.2022 року.

Головуючий В. Р. Трагнюк