печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Соколова О.М.,

при секретарі: Матвійчуку В.П.

справа № 757/24953/19-ц

за участю:

представника позивача: ОСОБА_5.,

представника відповідача: Качинського В.В.,

представника третьої особи: Томіна О.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу №757/24953/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейкарц хотел менеджмент», третя особа: Приватна акціонерна компанія «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «БРОКБІЗНЕС» про стягнення виплати страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейкарц хотел менеджмент», третя особа: Приватна акціонерна компанія «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «БРОКБІЗНЕС» про стягнення виплати страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 19.09.2018 року о 18:55 в місті Києві по вулиці Дарницьке шосе, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю легкового транспортного засобу «Mudan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Рейкарц Хотел Менеджмент» та транспортного засобу «RENAULT LOGAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 . Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 30.10.2018 року у справі №753/19137/18, ОСОБА_2 було визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 19.09.2018 року. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mudan» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «БРОБІЗНЕС», відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №АМ/4465654 від 11.07.2018 року. На виконання договору про надання експертних послуг від 28.11.2018 року, укладеного ОСОБА_1 , та СПД ОСОБА_3 з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого його власнику внаслідок дтп, що сталась 19.09.2018 року, було визначено вартість матеріального збитку, що складає 208 295,25 грн. Оскільки, автомобіль «RENAULT LOGAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 придбаний у офіційного дилера ТОВ «КИЙ АВТО ХОЛДИНГ», то відновлювальні ремонтні роботи здійснювались безпосередньо у ТОВ «КИЙ АВТО ХОЛДИНГ». Вартість ремонтних робіт оплачена була ОСОБА_4 , яка складає 217 111,98 грн.

Оскільки, поліс ОСЦПВВНТЗ №АМ/4465654 від 11.07.2018 року передбачає покриття 50% від вартості відновлювального ремонту, то Відповідач повинен здійснити виплату страхового відшкодування за завдану шкоду внаслідок ДТП у розмірі 108 295,25 коп. У зв`язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача виплату страхового відшкодування в розмірі 108 295,24 грн. та понесені судові витрати з оплати судового збору.

26.06.2019 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження ( а.с. 54).

05.08.2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача виплату відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 108 295, 24 грн.( а.с.56-64)

06.08.2020 року до суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому останній зазначив, що відповідач повністю не визнає пред`явлені позовні вимоги та заперечує проти даного позову, вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню судом, виходячи з того, що реально встановлена вартість відновлювального ремонту з урахуванням знову становить 93 951,96 грн. Дана сума була виплачена позивачу в повному обсязі. Вимоги позивача щодо додаткового розміру страхового відшкодування, не доведені, а висновок СПД ОСОБА_3 є необґрунтованим та помилковим,та складений з порушенням порядку встановленого в Методиках. Просив відмовити в задоволенні позову (а.с.65-77).

22.08.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про проведення авто товарознавчої експертизи (а.с.78-82).

22.08.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів (а.с.83-87).

22.08.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про залучення третьої особи (а.с.88-89).

09.09.2019 року на адресу суду від позивача надійшли заперечення на відзив (а.с.90-107).

17.09.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.114-122).

11.02.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по суті справи ( а.с.126-148).

27.01.2021 року ухвалою Печерського районного суду м.Києва до участі у справу залучено в якості третьої особи ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» (а.с.171).

27.01.2021 року ухвалою Печерського районного суду м.Києва витребувано у ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» документи (а.с.171).

15.08.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення на пояснення третьої особи ( а.с.223-234).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з наведених в ньому підстав.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечив позов та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

В судовому засіданні представник третьої особи, заперечив позов та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Суд вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 19.09.2018 року о 18:55 в місті Києві по вулиці Дарницьке шосе відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі -ДТП) за участю легкового транспортного засобу «Mudan» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Рейкарц Хотел Менеджмент» та транспортного засобу «RENAULT LOGAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 30.10.2018 року у справі №753/19137/18, ОСОБА_2 було визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 19.09.2018 року.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина ОСОБА_2 встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи, орендарем автомобіля винного в ДТП є Відповідач.

Цивільно-правова відповідальність Відповідача (орендаря наземного транспортного засобу) була застрахована в ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «БРОКБІЗНЕС», відповідно до полісу №АМ/4465654 від 11.07.2018 року, який передбачає покриття 100 000,00 грн. від вартості відновлювального ремонту.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи.

Оцінка майна (шкоди) проводиться суб`єктом оцінювання, який має ліцензію Фонду державного майна України у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія відшкодовує вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу.

15.11.2018 року позивач звернувся до ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ БРОКБІЗНЕС» із заявою щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування. На підставі вищезазначеного звернення, ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ БРОКБІЗНЕС» за участю експертів автотоварознавців здійснив оцінку вартості відновлювального ремонту авто позивача та склав страховий акт «70022/1 від 29.11.2018 року, додатком до якого є розрахунок страхового відшкодування на загальну суму 93 951,96 грн. Дана сума складається з:вартості робіт 30025,00 грн.; вартості матеріалів 13 756,54 грн.; вартості замінених деталей на суму 91 470,08 грн. З урахуванням коефіціенту зносу.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідний розрахунок страхового відшкодування було підписано зі сторони ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «БРОКБІЗНЕС» та потерпілого (Позивача). Таким чином, підписавши розрахунок, позивач погодився з розрахунком вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінених деталей та з розрахунком страхового відшкодування.

28.11.2018 року, позивач звернувся до СПД ОСОБА_3 для проведення експертного товарознавчого дослідження автомобіля «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Судом встановлено що 30.11.2018 року ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «БРОКБІЗНЕС» перерахувала грошові кошти в розмірі страхового відшкодування 93 951,96 грн. і дані обставини не заперечувалися в судовому засіданні представником позивача.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Положення цивільного законодавства свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.

Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку).

Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить по свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд.

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Разом з тим принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що реальна вартість відновлювального ремонту автомобіля Позивача з урахуванням зносу становить 93 951, 96 грн. і дана сума була виплачена Позивачу в повному обсязі і не заперечувалося в судовому засіданні представником позивача, суд не бере до уваги, висновок № 435/18 експертного автотоварознавчого дослідження, який був складений 12.12.2018 року.

Крім того, як вбачається із висновку № 435/18 експертизи по визначенню матеріального збитку від 12.12.2018 року, що доданий до позову, вступна частина не містить інформації про конкретну дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої було завдано збитків розмір яких визначався. ДТП за участю транспортного засобу Відповідача відбулося 19.09.2018 року. При цьому, огляд пошкоджень транспортного засобу було здійснено експертом лише 06.12.2018 року, фактично через кілька місяців після дорожньо-транспортної пригоди за участю Відповідача. За таких умов, встановлені висновком № 435/18 експертизи по визначенню матеріального збитку від 12.12.2018 року пошкодження можуть мати джерело відмінне від ДТП, що сталося за участю Відповідача. До того ж, вказаний вище висновок відповідно до ст. 102 ЦПК України не містить відомостей, щодо того, що експерт повідомлений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок

Відтак, доданий до позову висновок експерта є неналежним доказом.

Тому, вимоги Позивача щодо додаткового розміру страхового відшкодування , не доведені.

Як встановлено ч.ч.3 та 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як констатовано ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, тягар доказування покладається виключно на особу, яка посилається на ту чи іншу обставину.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат суд враховує, що, оскільки у задоволені позову слід відмовити, позивачу не відшкодовуються витрати, пов`язані з розглядом справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43,44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1187-1188 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейкарц хотел менеджмент», третя особа: Приватна акціонерна компанія «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «БРОКБІЗНЕС» про стягнення виплати страхового відшкодування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Соколов