ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6282/22 Справа № 206/1140/22 Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції, третя особа ОСОБА_3 , про визнання недійсними постанови та акти про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (далі - Самарський ВДВС), третя особа ОСОБА_3 , про визнання недійсними постанови та акти про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, мотивуючи його тим, що у вересні 2019 року він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ТОВ «Бухта Ніжна» про застосування наслідків нікчемного правочину. В межах вказаної справи 18 вересня 2019 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська було прийнято ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :09:192:0032, площею 0,0599 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в АДРЕСА_1 , та домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яке складається з житлового будинку «А-3», загальною площею 54 кв.м; теплиці «В», загальною площею 45 кв.м; альтанки «Г», загальною площею 30 кв.м; вольєрів «Д», «Е», загальною площею 27 кв.м; споруд 1-15, І; заборонено державним реєстраторам та/або будь-яким іншим реєстраторам здійснювати будь-які дії по внесенню записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно здійснення державної реєстрації змін щодо відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :09:192:0032, площею 0,0599 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в АДРЕСА_1 , та домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яке складається з житлового будинку «А-3», загальною площею 54 кв.м; теплиці «В», загальною площею 45 кв.м; альтанки «Г», загальною площею 30 кв.м; вольєрів «Д»,«Е», загальною площею 27 кв.м; споруд 1-15, І.

Вказував, що 28 січня 2020 року Дніпровським апеляційним судом, за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення позову, було винесено постанову, якою до набрання законної сили рішення по цивільній справі №201/10611/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ТОВ «Бухта Ніжна» про застосування наслідків нікчемності правочину заборонено відчуження та вчинення реєстраційних дій щодо відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :09:192:0032, площею 0,0599 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яке складається з житлового будинку «А-3», загальною площею 456,9 кв.м; житловою площею 172,3 кв.м; гаражу «Б», загальною площею 54 кв.м; теплиці «В», загальною площею 45 кв.м; альтанки «Г», загальною площею 30 кв.м; вольєрів «Д»,«Е», загальною площею 27 кв.м; споруд 1-15, І.

17 жовтня 2019 року його позов задоволено частково. Застосовано наслідки недійсності правочину та стягнуто зі ОСОБА_3 грошові кошти та судовий збір.

Зазначав, що 12 березня 2020 року Самарським ВДВС було відкрито виконавче провадження №61520153 про примусове стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за виконавчим листом №206/6319/19 від 18 лютого 2020 року. В рамках цього виконавчого провадження, домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, кадастровий номер :09:192:0032, були передані для реалізації на електронні торги. 03 рудня 2020 року Самарським ВДВС було винесено постанову та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу щодо передачі ОСОБА_2 житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . 04 грудня 2020 року Самарським ВДВС було винесено також постанову та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу щодо передачі ОСОБА_2 земельної ділянки, кадастровий номер :09:192:0032, розташованої в АДРЕСА_1 . В подальшому, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 серпня 2021 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів у зв`язку з наявністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про обтяження вказаного нерухомого майна.

Посилаючись на те, що реалізація державним виконавцем майна, яке перебувало під забороною відчуження відповідно до ухвали суду, є порушенням його прав, а тому просив суд визнати незаконними і скасувати постанову та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, прийняті 03 грудня 2020 року Самарським ВДВС у виконавчому провадженні №61520153, щодо передачі ОСОБА_2 житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 ; визнати незаконними і скасувати постанову та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, прийняті 04 грудня 2020 року Самарським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у виконавчому провадженні №61520153, щодо передачі ОСОБА_2 земельної ділянки, кадастровий номер :09:192:0032, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що його права порушені та підлягають судовому захисту. Майно не могло бути реалізоване, оскільки існувала заборона відчуження та вчинення реєстраційних дій щодо відчуження спірного майна. Передача майна боржника стягувачу відбулося з порушенням публічного порядку щодо обов`язковості виконання судових рішень та правового режиму забезпечення позову.

23 серпня 2022 року відповідач ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказував, що вся позиція позивача будується на тому, що він повинен знати про арешт майна боржника ОСОБА_3 , в той час коли це не передбачено законодавством.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ТОВ «Бухта Ніжна» про застосування наслідків нікчемності правочину задоволено. До набрання законної сили рішенням у цивільній справі №201/10611/19 накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :09:192:0032, площею 0,0599 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в АДРЕСА_1 , та домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яке складається з житлового будинку «А-3», загальною площею 54 кв.м; теплиці «В», загальною площею 45 кв.м; альтанки «Г», загальною площею 30 кв.м; вольєрів, «Д»,«Е», загальною площею 27 кв.м; спорудів 1-15, І; заборонено державним реєстраторам та/або будь-яким іншим реєстраторам здійснювати будь-які дії по внесенню записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно здійснення державної реєстрації змін щодо відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :09:192:0032, площею 0,0599 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в АДРЕСА_1 , та домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яке складається з житлового будинку «А-3», загальною площею 54 кв.м; теплиці «В», загальною площею 45 кв.м; альтанки «Г», загальною площею 30 кв.м; вольєрів «Д»,«Е», загальною площею 27 кв.м; споруд 1-15, І (а.с.9-12).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року про забезпечення позову скасовано та постановлене нове судове рішення. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. До набрання законної сили рішення по цивільній справі №201/10611/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ТОВ «Бухта Ніжна» про застосування наслідків нікчемності правочину заборонено відчуження та вчинення реєстраційних дій щодо відчуження земельної ділянки, кадастровий номер :09:192:0032, площею 0,0599 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яке складається з житлового будинку «А-3», загальною площею 456,9 кв.м; житловою площею 172,3 кв.м; гаражу «Б», загальною площею 54 кв.м; теплиці «В», загальною площею 45 кв.м; альтанки «Г», загальною площею 30 кв.м; вольєрів «Д»,«Е», загальною площею 27 кв.м; споруд 1-15, І (а.с.17-19).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ТОВ «Бухта Ніжна» про застосування наслідків нікчемності правочину задоволено частково. Застосовано наслідки недійсності правочину та стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти та судовий збір (а.с.13-16).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2022 року заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року залишено без змін (а.с.20-26).

Відповідно до постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 03 грудня 2020 року та акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 03 грудня 2020 року в рамках виконавчого провадження №61520153 державний виконавець Самарського ВДВС Бутенко О.М. передав стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №206/6319/19 від 18 лютого 2020 року наступне майно: житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 (а.с.27-32). Відповідно до постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04 грудня 2020 року та акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04 грудня 2020 року в рамках виконавчого провадження №61520153 державний виконавець Самарського ВДВС Бутенко О.М. передав стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №206/6319/19 від 18 лютого 2020 року наступне майно: земельну ділянку, реєстраційний кадастровий номер :09:192:0032, розташовану в АДРЕСА_1 (а.с.33-37).

Постановою по відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 серпня 2021 року державний нотаріус Четвертої ДДНК Шугаєва Н.С. відмовила ОСОБА_2 у видачі йому свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), оскільки наявні заборони та арешти на спірне нерухоме майно (а.с.38-41).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент винесення оскаржуваних позивачем постанови та акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, а саме на 03 грудня 2020 року та 04 грудня 2020 року, справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ТОВ «Бухта Ніжна» про застосування наслідків нікчемності правочину, в рамках якого було заборонено відчуження та вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки та домоволодіння, перебувала на розгляді у Жовтневому районному суді м.Дніпропетровська, рішення по вказаній справі прийнято не було. В той же час, на виконанні у державного виконавця Самарського ВДВС Бутенка О.М. перебувало виконавче провадження №61520152 з примусового виконання виконавчого листа 206/6319/19, виданого 18 лютого 2020 року, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості в розмірі 385 000 доларів США, судового збору у розмірі 9 605 грн., всього 9 755 302,50 грн. Спірне домоволодіння та земельна ділянка були передані стягувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень, а приватний виконавець при виконанні судового рішення вживав всі дії щодо його виконання та діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ст.129-1 Конституції України, ч.1 ст.18 ЦПК України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 Конвенції тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

За ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені такі заходи примусового виконання рішень: 1)звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2)звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3)вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4)заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5)інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1)здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2)надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3)розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4)заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5)роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1)проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2)проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3)з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4)за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5)безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6)накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7)накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8)здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9)використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10)звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11)приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12)звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13)звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14)викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15)залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16)накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17)застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18)вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19)у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20)залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21)отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22)здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 січня 2020 року у цивільній справі №206/6319/19 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 385 000 доларів США та стягнуто судовий збір у розмірі 9 605 грн. Рішення набрало законної сили 15 лютого 2020 року та було звернуто до виконання.

За змістом статей 10,48 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до положень частин першої, шостоїдев`ятої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1655цс16, якщо стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

З огляду на зазначене, процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

У зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що домоволодіння та земельна ділянка були передані стягувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень, а державний виконавець при виконанні судового рішення вживав всі дії щодо його виконання та діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Той факт, що на момент винесення оскаржуваних позивачем постанови та акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу було забезпечено позов та існувала відповідна заборона стосовно майна боржника ОСОБА_3 , не може слугувати підставою для задоволення даного позову.

Крім того, позивач ОСОБА_4 , маючи рішення про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 3 100 475 грн., яке набрало законної сили, повинен звернути його до виконання, оскільки відповідно до ст.18 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов`язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов`язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості позову, не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з їх недоведеністю.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.