Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2022 Справа №607/7026/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Братасюка В.М., секретаря судового засідання М.О. Мокрій

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі у загальному провадженні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В проваджені суду Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя у спосіб:

-визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобіль Мерседес Бенц ML 350, 2012 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 , з залишенням у власності ОСОБА_2 автомобіля марки АУДІ, 2016 р.в.. д.н.з. НОМЕР_2 .

-виділення в особисту власність ОСОБА_1 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 344 кв.м, житловою 168, 6 кв.м., з залишенням в особистій власності ОСОБА_2 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 344 кв.м., житловою 168, 6 кв.м.

Ухвалою суду від 31.10.2022 року, провадження у справі, в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобіль Мерседес Бенц ML 350, 2012 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 , з залишенням у власності ОСОБА_2 автомобіля марки АУДІ, 2016 р.в.. д.н.з. НОМЕР_2 . закрите за п.4 частини першої статті 255 ЦПК України

Відтак позивач просить суд задовольнити його вимогу в порядку поділу майна подружжя, виділити в особисту власність ОСОБА_1 1/2 ідеальну частку житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 344 кв.м, з залишенням в особистій власності ОСОБА_2 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 344 кв.м.

На обгрунтування вимог зазначає, що означене спірне майно було набуте під час перебування сторін справи в шлюбу, а отже на майно поширюється режим спільної сумісної власності подружжя. Однак ОСОБА_2 є титульним власником спірного майна, вважає нерухомість її особистою власністю, а тому лише в судовому порядку позивач має можливість захистити власне приватне право.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить задовольнити.

Представник відповідачки позов заперечив, на адресу суду направив заяву по суті відзив на позов. Заперечення мотивує тією обставиною, що спірне нерухоме майно було набуте відповідачкою по договору дарування, й відтак означене майно є її особистою приватною власністю відповідачки. Вважає недоведеним зі сторони позивача факт істотного збільшення вартості спірного будинку під час перебування сторін спору в шлюбі.

Заслухавши пояснення та дослідивши докази, Судом встановлено наступні обставини.

Отже, 12.11.2005 року між сторонами спору, ВДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб за актовим записом 1955.

28.10.2021 року означений шлюб розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

За правилами п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що за нотаріально посвідченим в реєстрі під № 2011 від 23.08.2007 року, договором дарування 11/25 частин житлового будинку, ОСОБА_2 отримала в дар від ОСОБА_3 , 11/25 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель і споруд, що знаходиться під АДРЕСА_1 , а саме: частину житлового будинку з підвалом, прибудовою і двома тамбурами. На приватизовані земельній ділянці розташовані: один житловий будинок з підвалом, прибудовою і двома тамбурами цегла шлакоблоки, загальною площею 116, 2 кв.м., в тому числі житловою 65 кв.м., зазначений в плані під літерою А та надвірні будівлі і споруди: сарай Б шлакоблоки, гараж В металевий, огорожа 1 з металевої сітки в металевій оправі, вимощення асфальтне. Дарунок сторони правочину оцінили в 58 073 гривень.

Надалі, 25.09.2007 року, ТОВ Міське бюро технічної інвентаризації (м. Тернопіль), за відповідачкою зареєструвало право власності на набуте за договором дарування майно, що стверджується витягом про реєстрацію права власності №16056068, й 27.09.2007 року на це будинковолодіння, Тернопільським міським БТІ, виготовлено Технічний паспорт на двох співвласників ОСОБА_2 з часткою 11/25 та ОСОБА_4 14/25.

За приписами ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відтак Суд погоджується з доводами сторони відповідача, що хоча означена вище частка будинковолодіння була набута відповідачкою в шлюбі з позивачем, однак за договором дарування, а тому належала ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності.

Разом з цим, в подальшому, за зверненням відповідачки, 09.04.2008 року, розпорядженням начальника Управління містобудівного та архітектурного комплексу Тернопільської міської ради №75, дозволено ОСОБА_2 реконструкцію власної частини житлового будинку з двоповерховою добудовою на території приватного будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Інспекцією ДАБК в Тернопільській області, на імя відповідачки було надано Дозвіл на виконання будівельних робіт №433-18/2 від 10.09.2008 року, з виконання робіт реконструкції власної частини житлового будинку з двоповерховою надбудовою за адресою АДРЕСА_1 , відповідно проектної документації, затвердженої та зареєстрованої 06.08.2008 року Управлінням містобудівного та архітектурного комплексу Тернопільської міської ради.

Внаслідок завершення будівельних робіт, Управлінням Державної архітектурно будівельної інспекції у Тернопільській області, 05.05.2014 року за реєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, реєстраційний номер ТП 24, найменування згідно проекту будівництва: реконструкція власної частини житлового будинку з двоповерховою добудовою, вид будівництва реконструкція, за адресою АДРЕСА_1 , замовник : ОСОБА_2 , що вбачається з витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи будівництва.

Відповідно даних Оцінювального акту про будинок, а також Зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, реєстровий номер 1988, станом на 14.08.2013 року інвентаризаційна та балансова вартість реконструйованого об`єкта (будинків, господарських будівель та споруд), що складається з житлового будинку А, з підвалом та верандою (1 677 648 гривень), а також з господарськими спорудами №2,3,4,5,6 (114 861 гривень) , загалом складає 1 792 509 гривень.

Техніком Тернопільського міського БТІ до інвентарної справи на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 проведене обстеження, й до інвентарної справи складено Акт поточних змін, котрим визначено, що внаслідок реконструкції належної ОСОБА_2 частини житлового будинку, загальна площа становить 344 кв.м., житлова 168, 6 кв.м.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер довідки 301254843 від 09.05.2022 року, на підставі договору про поділ житлового будинку, що є спільною частковою власністю, серія та номер 3371 від 02.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І., відповідачка ОСОБА_2 отримала рішення державного реєстратора від 05.10.2017 року про реєстрацію за собою розміру частки 1/1 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 загальною площею 344 кв.м. та житловою 168, 6 кв.м.

Обєкт нерухомого майна складається з житлового будинку А, підвалу Пд, веранди а, вимощення П, воріт 2, огорожі 3, огорожі 4, стінки підпірної 5, стінки підпірної 6.

Як передбачено ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч.1). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Також, відповідно до Постанови Верховного Суду України у справі № 6-539цс16 від 14 вересня 2016 року: «до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб…».

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд наголошує, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є також інші юридичні факти (п.4 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Як зазначає ВП ВС у постанові від 15.06.2021 року у справі № 904/5726/19 «У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.»

Так, відповідно до ч. 1 статті 332 Цивільного кодексу України, переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ.

За таких умов у разі проведення реконструкції, реставрації або капітального ремонту об`єкта нерухомого майна утворюється нова річ.

Згідно із статтею 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

(!) Відтак Суд констатує, що під час перебування в шлюбі подружжя ОСОБА_5 , внаслідок проведеної реконструкції належної відповідачці 11/25 частки житлового будинку під АДРЕСА_1 (загальною площею цілого будинку 116, 2 кв.м., в тому числі житловою 65 кв.м.), виникло новостворене майно - частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальна площа становить 344 кв.м., житлова 168, 6 кв.м. (з моменту завершення будівництва - реєстрації 05.05.2014 року Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, реєстраційний номер ТП 24), з наступним припиненням права спільної часткової власності згідно Договору про поділ житлового будинку, що є спільною частковою власністю, серія та номер 3371 від 02.10.2017 року, та реєстрацією за ОСОБА_2 права власності на цілий об`єкт - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 загальною площею 344 кв.м. та житловою 168, 6 кв.м.

Набуте в шлюбі новостворене, внаслідок переробки (реконструкції), означене вище нерухоме майно, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 , не охоплюється диспозицією ст. 57 Сімейного кодексу України, й в силу ст. 60 Сімейного кодексу України, та 368 Цивільного кодексу України.

При цьому стороною відповідача належними, допустимими та достатніми доказами не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на спірне, новостворений в наслідок реконструкції об`єкт нерухомості, в подальшому набутий за правочином про поділ спільного часткового майна, хоча обов`язок спростування (доказування проведення будівництва за особисті кошти відповідачки) в цьому випадку, покладається саме на сторону відповідача.

Однак, дослідженням наявних у справі доказів та встановленням дійсних обставин, Суд дійшов висновку про необхідність відступити від рівності часток при здійсненні поділу майна подружжя.

Вищезазначено, що спірне майно утворилося, й було набуте в шлюбі сторін спору, внаслідок переробки нерухомого майна, належного особисто відповідачці на підставі договору дарування (11/25 частки житлового будинку), й означене особисте майно ОСОБА_2 мало певну вартість - 58 073 гривень. Саме на означену суму має бути збільшена частка відповідачки ОСОБА_2 у новоствореному майні, загальна вартість якого встановлена судом становить 1 792 509 гривень.

Математично можна обрахувати вартість часток сторін спору у новоствореному житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 загальною площею 344 кв.м. та житловою 168, 6 кв.м. - 925 291 гривень ОСОБА_2 , та 867 218 гривень ОСОБА_1 , що можливо пропорційно відобразити наступним чином 13/25 та 12/25, або 52/100 частки та 48/100 частки.

Відтак Суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позову, згідно з яким слід виділити в особисту власність ОСОБА_1 48/100 ідеальну часту житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 344 кв.м, житловою 168, 6 кв.м., з залишенням в особистій власності ОСОБА_2 52/100 ідеальної частки житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 344 кв.м., житловою 168, 6 кв.м.

Також з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору, й оскільки, при поданні позову мав би бути сплачений судовий збір, який визначається виходячи із ціни позову (вартості майна, яке підлягає поділу), у розмірі 1-го відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, то з відповідачки в дохід державного бюджету слід стягнути судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 332, 368 ЦК України, ст..ст. 60, 61, 65, 69-72 СК України, Суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя виділити в особисту власність ОСОБА_1 48/100 ідеальну частку житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 344 кв.м, житловою 168, 6 кв.м., з залишенням в особистій власності ОСОБА_2 52/100 ідеальної частки житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 344 кв.м., житловою 168, 6 кв.м.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992, 40 гривень сплаченого при зверненні до суду судового збору

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету 6450, 60 гривень судового збору.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складання повного тексту. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач ОСОБА_1 вул. Л.Українки, 28 с. Петриків Тернопільського району

Відповідач ОСОБА_2 вул. Глибока, 26 м. Тернопіль

Головуючий суддяВ. М. Братасюк