Справа № 576/1168/22
Провадження № 2/576/301/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

з участю секретаря судового засідання Опанасенко Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

встановив:

АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (надалі також позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі також відповідач) про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 . Позивач свою частину умов договору щодо надання послуг з розподілу природного газу побутовим споживачам виконав в повному обсязі, в належній формі та в межах річної замовленої потужності з урахуванням вимог Кодексу ГРМ. Боржник свого обов`язку щодо оплати позивачу послуги з розподілу природного газу у повному обсязі не виконав у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за період з 01.01.2020 по 31.07.2022 в розмірі 2 938,20 грн. Також у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання ОСОБА_1 нараховано штрафні санкції: 1) за період січень 2020 року - січень 2022 року інфляційні збитки 126,10 грн; 2) за період з 01.01.2020 по 31.01.2022 3% річних 39,21 гривні. Просить стягнути з відповідача заборгованість за послугу з розподілу природнього газу, інфляційні збитки та 3% річних у вказаних сумах, а також судовий збір.

30.08.2022 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні.

У відзиві відповідач проти задоволення позову заперечує та не погоджується із розрахунком заборгованості, що зроблений позивачем. Зокрема, при обчисленні сум, що підлягали сплаті у 2020 році оператор ГРМ керувався даними попиереднього газового року з 01.10.2018 по 30.09.2019 та посилався на дані особового рахунку боржника, відповідно до яких фактичне/планове споживання за попередній рік складає 675,45 куб.м. Але позивач не врахував вимог Постанови НКРЕКП від 23.11.2018 р. № 1512, якою заборонено ПАТ по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» при здійсненні обліку природнього газу, використаного побутовими споживачами, приводити об`єми природнього газу до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків за використаний природний газ побутовими споживачами та визначено, що у разі приведення у жовтні 2018 року ПАТ «Сумигаз» об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов ПАТ «Сумигаз» необхідно здійснити перерахунок об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єктах побутових споживачів відповідно до фактичних показань лічильників природнього газу. Окрім того рішенням НКРЕКП від 05.04.2019 р. № 500 на ПАТ «Сумигаз» покладено обов`язок до 26.04.2019 р. здійснити перерахунок споживачам у частині визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача на підставі даних лічильника природного газу, починаючи з жовтня 2018 року. До виконання такого перерахунку вважає неможливим розрахунок заборгованості. Обчислення сум, які підлягають сплаті за 2020 та 2021 роки є неможливим з цієї ж причини. Оскільки сума, що підлягає стягненню, обчислена з порушенням вимог законодавства, то інфляційні збитки та 3% річних також обраховані некоректно. Крім цього, оператор ГРМ порушив вимогу щодо інформування споживача про фактичний обсяг споживання природного газу за попередній газовий рік. Просить відмовити в задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що позовні вимоги охоплюють період з 01.01.2020 по 31.07.2022. При цьому послуга з розподілу природного газу споживачу надається з 25.01.2019 р. Нарахування річної замовленої потужності на 2020 рік проводилось за період з 01.10.2018 по 30.09.2019 р. На момент початку спірних відносин між оператором ГРМ та споживачем послуги з розподілу природного газу діяла редакція Кодексу ГРМ від 12.10.2019 р., пунктом 3 розділу 1 глави ІХ якого визначено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках. Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу. Зазначена норма діяла до прийняття НКРЕКП Постанови про затвердження Методики визначення розмірів нормативних та виробничо-технологічних втрат/ витрат природного газу при здійсненні розподілу природного газу та Змін до деяких постанов НКРЕКП № 2033 від 06.11.2020, яка набрала чинності 07.11.2020 року. Зворотньої сили в часі зазначена постанова не має. При цьому РЗП на 2021 рік розраховується за період з 01 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року, тобто до вступу в законну силу Постанови НКРЕКП № 2033 від 06.11.2020 року. Нарахування річної замовленої потужності споживачу на 2022 рік було проведено з урахуванням Постанови НКРЕКП № 2033 від 06.11.2020, тобто за фактичним обсягом спожитого природного газу без приведення його до стандартних умов. На сьогодні кількома рішеннями Верховного Суду підтверджено правомірні дії операторів ГРМ щодо приведення об`ємів спожитого газу до стандартних умов.

Також відповідач посилається на постанову НКРЕКП № 500 від 05.04.2019 року, однак зазначена постанова визнана судом протиправною та скасована. Такий висновок відображено в рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 року у справі, який залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 та залишено без змін постановою Верховного Суду від 18.05.2022 року.

Твердження відповідача про ненадання йому повідомлення про величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів) спростовується наступним абзацем його відзиву, в якому зазначено, що така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими. Також АТ «Сумигаз» направляє всім абонентам квитанції про оплату послуги з розподілу природного газу, в яких окрім суми заборгованості, яку необхідно сплатити за послугу з розподілу природного газу, також зазначено обсяг річної замовленої потужності на рік. Одночасно жодних скарг від споживача щодо якості та кількості наданих послуг не надходило.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.

АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» є оператором газорозподільної системи, що на підставі ліцензії, виданої постановою НКРЕКП від 19.06.2017 року № 814, зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 31.05.2019 року № 913 (відомості з офіційного вебпорталу регулятора НКРЕКП), здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах міста Суми, Сумської області та села Мойка Краснокутського району Харківської області.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 31). Як вбачається із розрахунку річної замовленої потужності (а.с. 17) та не заперечується відповідачем останній є споживачем природного газу, послуги з розподілу якого надає АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз».

З матеріалів справи вбачається, що у відповідача наявна перед позивачем заборгованість за розподіл газу (а.с. 17).

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Положення ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачають, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. За договором постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року, вказаний договір є публічним, його умови однакові для всіх споживачів та розроблені відповідно до Кодексу газорозподільних систем. Цей договір є договором приєднання, умови якого однакові для всіх споживачів.

За Типовим договором розподілу природного газу Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п. 2.1 Договору).

Згідно з пунктами 6.1 - 6.6 Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за обов`язковим для сторін тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем, яким і визначається величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

У пунктах 1, 2, 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, затведженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 (в редакції до 07.11.2020 р.), вказано, що цей Кодекс розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу», визначає взаємовідносини оператора ГРМ із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Дія цього Кодексу поширюється на операторів ГРМ, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

У пункті 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем (в редакції до 07.11.2020 р.) зазначено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках. Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу. Оператор ГРМ відповідає за переведення об`єму природного газу в обсяг переданої (спожитої) енергії.

У розділі XV Кодексу газорозподільних систем закріплено порядок перерахунку об`єму природного газу в його обсяг, визначений в одиницях енергії, а в главі 1 порядок розрахунку обсягу енергії.

Так, обсяг енергії виміряного об`єму газу за певний період розраховують шляхом перемноження цього об`єму, приведеного до стандартних умов, на середньозважене значення вищої теплоти згоряння газу за цей період (пункт 1 глави 1 розділу ХV Кодексу газорозподільних систем).

Відповідач не стверджував та не надав доказів на підтвердження того, що побутовий лічильник газу, встановлений за місцем його проживання, вимірює тиск та/або температуру газу, а тому його показники відображають об`єм спожитого газу в робочих умовах.

У законодавстві, яке діяло на час виникнення спірних відносин, а саме у пункті 5.3 розділу V Типового договору № 2498, передбачалося, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (куб.м) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених у Кодексу газорозподільних систем. Також у пункті 6 глави 1 розділу ХV Кодексу газорозподільних систем передбачалося, що за відсутності корекції тиску та температури у ЗВТ, виміряний об`єм газу має бути приведений до стандартних умов за визначеною в цьому пункті формулою.

Отже, нормами Кодексу газорозподільних систем та положеннями Типового договору № 2498, які затверджені регулятором на час виникнення спірних відносин, було встановлено обов`язок оператора ГРМ проводити розрахунки по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, шляхом приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, оскільки прямих вказівок на те, що ці норми поширюються лише на комерційних споживачів, у законодавстві немає, а така можливість стосовно побутових споживачів була прямо передбачена актами самого регулятора.

Тобто на час виникнення спірних правовідносин не було передбачено жодних виключень щодо приведення об`єму природного газу спожитого побутовим споживачем до стандартних умов.

Лише 6 листопада 2020 року НКРЕКП прийняло постанову № 2033 «Про затвердження Методики визначення розмірів нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу при здійсненні розподілу природного газу та змін до деяких постанов НКРЕКП» (далі - постанова НКРЕКП № 2033), яка набрала чинності 07 листопада 2020 року та у якій було прямо зазначено, що приведення об`єму природного газу в точках комерційного обліку до стандартних умов поширюється виключно на випадки обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим.

У зв`язку з набранням чинності вказаною постановою № 2033, на сьогоднішній день, тобто на час ухвалення рішення у справі, пункт 5.3 розділу V Типового договору № 2498 передбачає, що при здійсненні обліку спожитого газу побутовим споживачем за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу беруться кубічні метри (м куб.) природного газу, визначені відповідно до фактичних показів лічильника природного газу або відповідно до норм споживання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України. Тобто, приведення об`єму природного газу в точках комерційного обліку до стандартних умов для побутових споживачів не застосовується та не проводиться.

Так само з 7 листопада 2020 року пункт 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначає, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках. Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов (виключно у випадку обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим) та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу.

Таким чином, лише з набранням постановою НКРЕКП № 2033 чинності визначено, що приведення спожитого об`єму природного газу до стандартних умов здійснюється виключно у випадку обліку природного газу, використаного споживачем, що не є побутовим.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 161/11800/19.

Також Велика Палата Верховного Суду вказала, що оскільки за місцем проживання позивача був встановлений побутовий лічильник газу, який не вимірює тиск та/або температуру газу, відповідно його показники відображають об`єм спожитого газу в робочих умовах, оператор ГРМ мав обов`язок проводити розрахунки по вузлах обліку шляхом приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників, оскільки прямих вказівок на те, що ці норми поширюються лише на комерційних споживачів, у законодавстві немає, а така можливість стосовно побутових споживачів прямо передбачена актами самого регулятора. Тобто на час виникнення спірних правовідносин не було передбачено жодних виключень щодо приведення об`єму природного газу спожитого побутовим споживачем до стандартних умов.

Відтак, розрахунок заборгованості позивачем у даній справі проведено у відповідності з вимогами чинного законодавства, своїх контррозрахунків відповідач не навів.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути 2481 грн. понесених і документально підтверджених судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 85, 141, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (40021, м. Суми, вул. Лебединська, буд. 13, ідентифікаційний код 03352432) 2 938,20 грн. (дві тисячі дев`ятсот тридцять вісім) грн. 20 коп. заборгованості з розподілу природного газу; 126,10 (сто двадцять шість) грн. 10 коп. інфляційних втрат; 39,21 (тридцять дев`ять) грн. 21 коп. трьох відсотків річних; 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Колодяжний